Справа № 804/9475/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А і м е н е м У к р а ї н и
21 березня 2016 р. Справа № 804/9475/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську заяву про прийняття додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Заступника прокурора Дніпропетровської області Рички О.І. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Заступника прокурора Дніпропетровської області Рички О.І. (надалі - Відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив:
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у справі № 804/9475/14 адміністративний позов ОСОБА_2 до Заступника прокурора Дніпропетровської області Рички О.І. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволено:
- визнано відсутність обов'язку ОСОБА_2 щодо сплати судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три грн. 08 коп.).
Позивач звернувся до суду із заявою в якій, з урахуванням заяви про збільшення вимог, просив прийняти додаткову постанову про стягнення з відповідача на його користь компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 397 грн. 92 коп.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає можливим ухвалити додаткове рішення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадах, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Згідно до положень ч.2 ст.91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. При цьому, компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
В обґрунтування вимоги щодо відшкодування компенсації за відрив від звичайних занять позивач послався на те, що в день, коли він зявляється до суду, весь робочий час, а саме 8 годин, витрачаються на розгляд судової справи, під час участі в судових засіданнях він фактично не працював, у звязку з чим поніс певні витрати.
Згідно Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат пов'язаних з розглядом цивільних справ та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.
Отже, вихідними величинами для розрахунку компенсації є: законодавчо встановлений розмір заробітної плати та фактичні години відриву особи від звичайних занять.
Таким чином, враховуючи вищезазначене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача та стягнення компенсації за відрив від звичайних занять в сумі 397,92 грн., яка вірно розраховані позивачем у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».
Керуючись ст.ст. 94,168 Кодексу адміністративного судочинства України,
Прийняти додаткову постанову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Заступника прокурора Дніпропетровської області Рички О.І. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.
Стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 397 грн. 92 коп. (триста дев'яносто сім грн. 92 коп.).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя ОСОБА_1