Справа № 826/20719/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року № 826/20719/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві

про скасування рішення від 12.05.2015 №000049/26-57-21-30

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про скасування рішення від 12.05.2015 №000049/26-57-21-30.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та незаконним, з огляду на наступне. Акт фактичної перевірки № 26/238/21/НОМЕР_1 від 10.04.2015 чітко зазначає, що супровідні документи на товар, що реалізується, в наявності, а уся алкогольна продукція, отримана за даними супровідними документами, містить марки акцизного податку встановленого зразка. Позивач звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність в кафе на підставі відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Звертає увагу, що ФОП веде роздрібну торгівлю алкогольними напоями, у тому числі - на розлив, а тому частина продукції знаходиться у торговельному залі у відкритому вигляді, у процесі реалізації, що унеможливило збереження на них марок акцизного збору.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив наступне. ГУ ДФС у м. Києві була проведена фактична перевірка з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової чи роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 10.04.2015 року № 000049/26-57-21-30 та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 гривень. Вказане рішення, як зазначає відповідач, було прийняте відповідно до абзацу 15 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у відповідності з яким до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробі; алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000,00 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, та просив суд залишити рішення від 12.05.2015 № 000049/26-57-21-30 в силі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

В С Т А Н О В И В:

10.04.2015 ГУ ДФС у м. Києві була проведена фактична перевірка з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової чи роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у кафетерії ФОП ОСОБА_1, за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 58-А, за результатами якої виявлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка та складено акт фактичної перевірки № 000049/26-57-21-30, чим порушено положення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За результатами розгляду матеріалів перевірки ДПІ у Святошинському районі м. Києва прийнято рішення від 12.05.2015 № 000049/26-57-21-30 про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 гривень.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 15.07.2015 № 2016/10/26-15-10-08-16, прийнятим за розглядом первинної скарги, залишено без змін зазначене рішення про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до змісту частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 12 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854, зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання та продажу марок акцизного податку на маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000,00 гривень.

При цьому, частиною шостою статті 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Пунктом 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки підприємствами громадського харчування та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується не на не відкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм, натомість, у разі реалізації у закладах громадського харчування алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного збору на такій пляшці або іншій тарі.

Крім того, суд зауважує, що відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Водночас, єдиною підставою для прийняття органом державної фіскальної служби рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є зафіксовані актом перевірки порушення вимог відповідних положень чинного законодавства.

В той же час, в Акті перевірки не зазначено місця зберігання пляшок без марки акцизного податку, не вказано чи призначались вони для продажу чи знаходились в реалізації на розлив.

При цьому, з пояснень представника позивача судом встановлено, що виявлені під час перевірки пляшки знаходились у позивача з метою подальшої реалізації на розлив та вже були відкорковані.

Разом з тим, жодних інших доказів, які б підтверджували факт зберігання та продажу ФОП ОСОБА_1 немаркованих в розумінні пункту 20 Положення № 1251 алкогольних напоїв, Відповідачем суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність висновку Відповідача в Акті перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому у Відповідача були відсутні належні правові підстави для застосування до Позивача рішенням від 12.05.2015 року № 000049/26-57-21-30 про застосування штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 гривень, у зв'язку з чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві № 000049/26-57-21-30 від 12.05.2015.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (03162, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов