Справа № 335/208/16-а (2-а/335/57/2016)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"20" квітня 2016 р. справа №335/208/16-а (2-а/335/57/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 року у справі №335/208/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про зобов`язанняз вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач 12.01.2016 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, здійснити перерахунок та виплату пенсії, яким просив
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Запорізької області виконати рішення Жовтневого місцевого суду м.Запоріжжя від 14.11.2002 року та нараховувати та сплачувати пенсію як учаснику бойових дій, довічно з розрахунку 150% мінімальної пенсії за віком;
Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги адміністративного позову.
Відповідно до абз.4 ч.8 ст.183-2 КАС України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.04.2001 року ОСОБА_1 встановлено статус ветерана війни з 01.01.1994 року (а.с.3).

Рішенням Жовтневого місцевого суду м.Запоріжжя від 14.11.2002 року стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії за 66 місяців у розмірі 11378 грн. 98 коп.. Вказане рішення набрало законної сили 15.12.2002 року та виконано (а.с.6,7).

З тексту адміністративного позову вбачається та підтверджується матеріалами справи, що до 2007 року Запорізький обласний військовий комісаріат нараховував та виплачував позивачу пенсію з надбавкою в розмірі 150% (а.с.8-16, 16 на звороті).

З 01.01.2007 року відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нараховує ОСОБА_1 пенсію з надбавкою в розмірі 25%.

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, що набула чинності 01.07.2006 року, учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначена редакція Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не змінювалася, діє на даний час, та не визнавалася такою, що не відповідає Конституції України.

Як вбачається із розрахунків пенсії позивача, які надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до заперечень, розмір підвищення до пенсії як учасника бойових дій ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 року по 01.09.2015 року у розмірі 25 % від суми 949 грн. складає 237 грн. 25 коп., а з 01.09.2015 року від суми 1074 грн. 00 коп. складає у розмірі 268 грн. 50 коп..

Отже, в даному випадку позивач отримує підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів звертає увагу, що тексту рішення Жовтневого місцевого суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2002 року не вбачається визначення позивачу відсоткового розміру підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у 150% мінімальної пенсії за віком, а зазначено лише щомісячну суму недоотриманої пенсії в розмірі 24,93 грв., а також судовим рішенням не було покладено на відповідача жодних зобов`язань у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком на майбутнє, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконувати рішення Жовтневого місцевого суду від 14.11.2002 року, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, як зазначалось вище рішення Жовтневого місцевого суду м.Запоріжжя від 14.11.2002 року було виконано в повному обсязі, що вбачається з повідомлення Відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 про висилку доручення на одноразову допомогу від 20 березня 2003 року №34585 (а.с.7).

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області доведено правомірність нарахування ОСОБА_1 пенсії з надбавкою в розмірі 25% з 01.01.2007 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 року у справі №335/208/16-а залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2016 року у справі №335/208/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції на наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак