Справа № 2-а-33/10
Суддя: Марусяк М. О.
Дата ухвалення: 2010-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-33/10
Номер провадження 2-а-33/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.10 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Марусяк М.О.

при секретарі - Ступчук Л.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2, як представника за дорученням в інтересах ОСОБА_1 до

Рахівської районної ради Закарпатської області про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, як представник, що діє за дорученням ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Рахівської районної ради Закарпатської області про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.04.2006 року сесією Рахівської районної ради Закарпатської області гр-на ОСОБА_4 було обрано головою районної ради, внаслідок чого відповідно до вимог чинного законодавства закінчились повноваження позивача, як голови Рахівської районної ради Закарпатської області 4 скликання. В цей же день позивачем до відділу кадрів районної ради було подано всі необхідні документи із вимогою належного оформлення та видачі йому документів, які посвідчували би його трудовий стаж в кадрах районної ради. Однак із необгрунтованих з боку відповідача причин трудова книжка ОСОБА_1 та всі супроводжуючі до неї документи були видані останньому лише 29.05.2006 р. після неодноразових намагань їх отримання та наміру вирішення цього питання у судовому порядку. Враховуючи наведене, вважає дії відповідача упередженими, безпідставними та незаконними, оскільки у відповідності із ч. 1 ст. 47 та ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та на його вимогу надати довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. На день пред'явлення позову до суду, час, протягом якого була затримана виплата позивачу середнього заробітку, становив 21 робочий день, тобто, з 26 квітня 2006 року по 29 травня 2006 року. За цей час відповідач зобов'язаний виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 4.998 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім гривень), розрахунком якої являється: 19.746,24 грн. /фактична отримана позивачем заробітна плата за останні чотири місяці роботи, включаючи премії, перерахунки по заробітній платі, надбавки до посадових окладів); 83 дні /кількість фактично відпрацьованих робочих днів за чотири останні місяці роботи/; 238 грн. розмір середньоденних отриманих заробітних коштів/; 21 день /кількість днів затримки розрахунку/; Крім того, неправомірними діями посадових осіб Рахівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка проявилася у наданні цьому інциденту широкого розголосу серед депутатів районної ради, та жителів міста, дискредитації його імені як серед населення міста, так і в колі знайомих, позбавлення можливості оформлення документів в пенсійних органах, втраті вільного часу при намаганні отримання документів та підготовці позову до суду, що у загальному змінило спосіб та умови його проживання. Розмір такої моральної шкоди позивач оцінив у 1.700 (тисячу сімсот) гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги повністю підтримали та показали суду.

Відповідно до рішення сесії Рахівської ради Закарпатської області та частини 2 статті 55 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" 26.04.2006 року закінчилися повноваження ОСОБА_1, як голови Рахівської районної ради Закарпатської області 4 скликання.

В цей же день позивач подав до відділу" кадрів районної ради всі необхідні документи щодо належного оформлення та видачі йому документів, які посвідчували його трудовий стаж та його проходження в кадрах районної ради, однак отримав їх лише 29.05.2006 року. Наведене підтверджується обставинами, викладеними у постанові помічника прокурора Рахівського району Чічака І.Я. від 16.06.2006 р. про відмову у порушенні кримінальної справи за статтею 175 КК України по відношенню до голови Рахівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_4, які підтверджують наступні факти. 21.04.2006 року начальником відділу фінансового забезпечення Рахівської районної ради ОСОБА_5 була видана довідка на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів, однак перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період січень-лютий 2006 року, проведений вчасно не був, що стало причиною проведення такого перерахунку лише 15.05.2006 р. Начальником відділу кадрів Рахівської районної ради ОСОБА_6 23.05.2006 р., в день її виходу на роботу після перебування на лікуванні, було виявлено у сейфі трудову книжку ОСОБА_1, із записом про його звільнення з посади з 26.04.2006 р., однак не завіреного підписом керівника та печаткою установи. Головний спеціаліст з питань роботи із зверненнями громадян виконавчого апарату Рахівської районної ради ОСОБА_7 28.04.2006 р. занесла до голови районної ради на підпис трудову книжку позивача, який у присутності його консультанта з питань юридичного забезпечення ОСОБА_8 відмовився затвердити своїм підписом запис у трудовій книжці, мотивуючи це тим, що вчинить цей запис пізніше. В період 5-6 травня 2006 р. ОСОБА_7 знову занесла на підпис трудову книжку ОСОБА_1 голові районної ради, однак останній у присутності свого заступника ОСОБА_9, знову відмовився підписати трудову книжку. 18.05.2006 р. вона /ОСОБА_7М./ втретє подала на підпис голові ради трудову книжку позивача, разом з трудовими книжками водія районної ради ОСОБА_10 та помічника НДУ ОСОБА_11 Записи в останніх книжках було засвідчено підписами та печаткою, а трудову книжку позивача не підписано, на що голова районної ради повідомив, що підпише після висновків проведеної інвентаризації. ОСОБА_5, як спеціаліст І категорії управління економіки районної ради підтвердила, що розпорядження про нарахування 10 посадових окладів ОСОБА_1 головою районної ради було підписано 23.05.2006 р., а ці кошти, в т.ч., 10 посадових окладів, перерахунок зарплати за січень-лютий місяці 2006 року і оплата за високі досягнення у роботі за квітень 2006 року, були виплачені позивачу лише 30.05.2006 року. Наведене підтверджується довідкою. 13-10/83, виданою філією „Відділення Промінвестбанку у м. Рахів" 13.06.2006 р. за якою підтверджується факт перерахування 30.05.2006 р. на картковий рахунок позивача зарплати за травень 2006 року. В цей же день позивачу було видано довідку про нараховані суми у зв'язку із звільненням з роботи. Кримінальна справа по відношенню до голови Рахівської районної ради Закарпатської області за ст.175 КК України не була порушена лише на тій підставі, що всі виплати, передбачені чинним законодавством, які належали позивачу, були проведені до притягнення особи до кримінальної відповідальності /ч.3 ст.175 КК України/.

У зв'язку із наведеним представник позивача вважає дії відповідача упередженими, безпідставними та незаконними, оскільки у відповідності з ч.1 ст.47 та ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та на його вимогу надати довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові згідно з ч.4 ст.235 КЗпП України виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. На день предявлення позову до суду, час протягом якого була затримана виплата позивачу середнього заробітку становить 21 робочий день, за цей час відповідач зобовязаний виплатити на користь позивача заробітну плату в сумі 4998 гривень. Крім того, неправомірними діями відповідача - йому завдано моральної шкоди, яка проявляється у наданні цьому інцеденту широкого розголосу серед депутатів районної ради та жителів міста, втраті його вільного часу при намаганні отримати належні йому документи, а тим паче втаті часу для участі в судових засіданнях різних інстанцій, оскільки судова тяганина з цього приводу відбувається на протязі майже 4 років, постійні переживання та нервові стреси негативно відобразилися на його здоров"ї.

З наведених вище підстав позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просять у позові задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_3, яка діяла за дорученням, позовні вимоги не визнала та пояснила суду. Позивач, будучи повноважним головою Рахівської районної ради станом на 26.04.2006 року сам повинен був видати розпорядження про покладення виконуючої обов'язки начальника відділу апарату, яка на той час знаходилася на лікарняному на іншого спеціаліста, зокрема ОСОБА_7, Оскільки позивач своєчасно не видав такого розпорядження, тому відповідно вина за несвоєчасність оформлення та видачу йому трудової книжки покладається на нього. Припускає, що це було зроблено позивачем навмисне з метою подальшого неправомірного стягнення з місцевого бюджету додаткових виплат зазначених позивачем у своїй заяві. Щодо заявленого позову про відшкодування моральної шкоди, вважає його не зрозумілим та таким, що доказами з боку позивача не підтверджується. У позові просить відмовити.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив суду, що в 2006 році він працював заступником голови районної ради по керівництву виконавчим апаратом. Через декілька днів після того як закінчилися повноваження ОСОБА_1 він зустрів його в приміщенні райради, де ОСОБА_1 чекав зустрічі з новообраним головою ОСОБА_4, який повинен був підписати, завірити та видати на руки трудову книжку, однак ОСОБА_4 не було на роботі. Тому, наступного дня він повідомив голові райради про те, що дотримуючись вимог чиннного законодавства необхідно терміново видати ОСОБА_1 його трудову книжку. Однак, ОСОБА_4 залишив поза увагою його пораду. Йому відомо, шо ОСОБА_1 ще тривалий час, майже один місяць не міг отримати свою трудову книжку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що на той час вона займала посаду начальника загального відділу апарату Рахівської районної ради, з 18 чи 19 квітня 2006 року, точну дату не пам'ятає, знаходилася на лікарняному. Про те, що 26.04.2006 року відбулася сесія районної ради на якій було припинено повноваження голови районної ради ОСОБА_1 їй повідомила головний спеціаліст з питань роботи із зверненнями громадян виконавчого апарату районної ради ОСОБА_7 Довідавшись про це, вона як, кадровий працівник відповідальний за оформлення та ведення трудових книжок, 27.04.2006 року вийшла на роботу, фактично знаходячись на лікарняному, зробила відповідний запис про звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1, але підписати та завірити її не змогла через те, що голова райради ОСОБА_4 знаходився у відрядженні в м. Ужгород, тому доручила підписати трудову книжку ОСОБА_7, яка заміняла її у випадку відсутності, виконувала її функціональні обов"язки та могла видати трудову книжку. 24 травня 2006 року вона вийшла на роботу після лікарняного, та виявила в сейфі трудову книжку ОСОБА_1, яка ще не була підписана та завірена, в цей день ОСОБА_4 знову знаходився у відрядженні в м. Ужгород та не міг її підписати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в 2006 році працював консультантом голови Рахівської районної ради з юридичних питань. Невдовзі після звільнення ОСОБА_1 знаходився в кабінеті новообраного голови ОСОБА_4, в той час, коли ОСОБА_7 головний спеціаліст з питань роботи із зверненнями громадян виконавчого апарату районної ради повідомила голову про необхідність підписати та завірити трудову книжку ОСОБА_1. Однак, ОСОБА_4 сказав, що зробить це після того як буде проведено інвентаризацію.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови районної ради, відповідно до Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування» перебував на службі в органах місцевого самоврядування та був посадовою особою. Діяльність в органах місцевого самоврядування відповідно до п. 15 ст. 3 КАС України, є публічною службою. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України на спори з приводу звільнення громадян з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Між сторонами виник публічно-правовий спір, який регулюється нормами чинного трудового законодавства України

У відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до рішення першої сесії п'ятого скликання Рахівської районної ради Закарпатської області від 26.04.2006 р. та на підставі частини 2 статті 55 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" втратив повноваження, як голова Рахівської районної ради Закарпатської області 4 скликання.

В ході судового слідства судом здобуто докази того, що цього ж дня (26.04.2006 року) позивачем до відділу кадрів районної ради було подано відповідну заяву з вимогою належного оформлення та видачі йому документів, які посвідчували його трудовий стаж та його проходження в кадрах районної ради.

Матеріалами справи, показами представника відповідача та свідків у судовому засіданні підтверджено факт отримання позивачем трудової книжки, з належно оформленими та посвідченими записами про звільнення 29.05.2006 р., а довідки про розрахунок по зарплаті - 30.05.2006 р.

Законодавець частиною 1 ст.116 КЗпП України передбачає при звільненні працівника виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності з ч.1 ст.47 та ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та на його вимогу надати довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Крім того, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом № 110 від 17 серпня 1993 року встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

У зв'язку із цим суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач ОСОБА_1, знаючи про закінчення своїх повноважень, як голови районної ради 4 скликання, повинен був сам оформити трудову книжку та підготувати необхідні довідки для звільнення.

Необгрунтованим також є твердження відповідача щодо відсутності у трудовому законодавстві певних встановлених строків щодо видачі власником або уповноважений ним органом працівникові на його вимогу довідки про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, оскільки, відповідно до статті 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган такі документи працівникові на його вимогу зобов'язаний видати у безумовно-обов'язковому порядку.

Постановою про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.17-19) також підтведжуються факти неодноразових звернень ОСОБА_1 до посадових осіб відповідача про видачу йому трудової книжки та довідки про заробітну плату, встановлені показами відповідальних осіб районної ради, наданих ними у прокуратурі Рахівського району.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні району виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що затримка видачі трудової книжки та виплати належних при звільненні позивачеві сум мала місце з вини відповідача, а тому згідно з ч.4 ст.235 КЗпП України позивачеві має бути сплачено середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд не може погодитися із заявленою позивачем кількістю днів (21) затримки розрахунку. Так, фактична кількість днів, протягом яких було затримано розрахунок позивача становить 20 днів, оскільки 26.04.2006 року - робочий день, який позивач зарахував до кількості днів затримки розрахунку, в той час - це був останній робочий день позивача за який йому нараховано заробітну плату. У відповідності до розрахунку розмір середньоденних заробітних коштів становить 238 (двісті тридцять вісім) гривень.

Крім того, вирішуючи питання про задоволення розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу незаконними діями посадових осіб відповідача, суд вважає, що при вирішенні даного питання необхідно керуватися постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 р.), за пунктом 9 якої враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 тривалий час, майже 4 роки, звертаючись до судів різних інстанцій домагається захисту свого порушеного права, витрачає час, кошти та здоров"я , цей інцедент набув широкого розголосу серед депутатів районної ради та жителів міста, тому суд вважає, що заявлена моральна шкода підлягає задоволенню.

Судовий збір у сумі 51 гривень, слід віднести за рахунок держави, а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи в суді, в сумі 120 гривень - стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.9, 10, 11,12, 18, 69, 70, 71, 87, 89, 90, 159, 162, 163, 167 КАС України, ст. ст. 47 ч. 1, 48, 49, 116 ч. 1, 117, п.2 ч.1 ст. 232, ч. 4 ст. 235, ст. 237-1 КЗпП України, ст. 16 ч.2 п. 9, ст. 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2, як представника за дорученням в інтересах ОСОБА_1 до Рахівської районної ради Закарпатської області про стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Рахівської районної ради Закарпатської області при проведенні розрахунку ОСОБА_1 при його звільненні з посади.

Стягнути з Рахівської районної ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 4760 гривень (чотири тисячі сімсот шістдесят гривень).

Стягнути з Рахівської районної ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1, 1700 (одну тисячу сімсот) гривень моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

Стягнути з Рахівської районної ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1, судові витрати, в сумі 200 (двісті) гривень, що становлять вартість наданих платних юридичних послуг.

Стягнути з Рахівської районної ради Закарпатської області 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді на рахунок 0211, банк отримувач ГУДКУ в Закарпатській області МФО 812016.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча: Марусяк М.О.