Справа № 806/371/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Житомир справа № 806/371/16

категорія 12.3

Колегія Житомирського окружного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е., суддів: Токаревої М.С., Шуляк Л.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14.04.2015; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. В обґрунтування позову зазначає, що в період з 16.04.1989 - 05.07.1989 проходив військову службу Збройних Сил України. Під час проходження служби отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС внаслідок чого позивач отримав 2 групу інвалідності. Позивач у визначеному законом порядку звернувся до Міністерства оборони України з заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, однак отримав відмову для подання пропозиції Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги. Дану відмову ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку. Відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015, відповідач розглянув заяву про призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Однак, Міністерство оборони України відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги. ОСОБА_1 вважає, що зазначена відмова протиправна та така, що не відповідає вимогам визначеним законом, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду заперечення щодо позовних вимог, в яких просить відмовити в задоволенні позову і справу розглядати без нього.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Розгляд справи проведено у письмовому провадженні у відповідності до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в період з 16.04.1989 по 05.07.1989, що підтверджується копією архівної довідки ПРИКВО № 2332 від 12.06.1991 (а.с.14) та копією військового квитка (а.с. 15-17). Відповідно до експертного висновку №9162 від 03.11.2003 року Вінницькою регіональною міжвідомчою експертною комісією по установленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС зазначається, що отримані позивачем захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС( а.с.18). 19.01.2004 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 позивачу встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.19).

З довідки управління Праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира № 532 від 25.05.2015 вбачається, що в 2004 році позивач отримав одноразову компенсацію по 3 групі інвалідності за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 189,60 грн. ( а.с.21).

В ході судового розгляду було з`ясовано, що на підставі акта № 367/2 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 ОСОБА_1 безтерміново з 14.04.2015 року встановлено другу групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.20). На підставі зазначеного, 24.04.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради позивачу встановлений статус інваліда війни другої групи без терміново, про що було видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.13).

З встановленням 2 групи інвалідності ОСОБА_1 , відповідно норм чинного законодавства, набув право на отримання одноразової грошової допомоги. Відтак, 02.06.2015 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 22). Однак, листом № 248/3/6/2002 від 31.08.2015 Департамент фінансів Міністерства оборони України було повідомлено про те, що підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги немає.

У зв`язку з вище наведеним ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третьої особи: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 (а.с. 38-41), яку постановою від 21.12.2015 Житомирського апеляційного адміністративного суду, викладено в наступній редакції, а саме абзац другий та третій: "Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 14 квітня 2015 року внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Зобов`язати Міністерство оборони розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності у відповідності до вимог постанови від 25.12.2013 № 975" У решті постанову залишено без змін (а.с.24-27).

На виконання рішення суду відповідачем заява ОСОБА_1 розглянута у відповідності до вимог чинного законодавства.

Проте, як вбачається з витягу з протокол № 9 від 12.02.2016 про засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) , каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в 2004 році отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 29).

Суд не погоджується з такою правової позицією відповідача, враховуючи наступне. Нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу 2 групи інвалідності, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N975.

Приписами статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти

Згідно частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за пунктом 4 встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

З матеріалів справи вбачається, що захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби. Отже, позивач як військовослужбовець отримав захворювання, яке пов`язане з виконанням завдання з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача про те, що нова редакція (з 1 січня 2007 року) Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не поширюється на позивача, - є безпідставними.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року по справі №21-563-а-14 проаналізувавши положення редакції статті 16 Закону №2011- ХІІ суд, дійшов висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 244- 2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами абзацу 3 підпункту 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов ввисновку про неправомірність відмови Міністерства оборони України позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, яка настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення та захворювання, що мало місце в період її проходження. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 квітня 2015 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" № 975 від 25 грудня 2013 року та виплатити призначену грошову допомогу через Житомирський обласний військовий комісаріат.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя І.Е.Черняхович

Судді: М.С. Токарева

Л.А. Шуляк