Справа № 804/4010/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 р. Справа № 804/4010/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПРОМХОЛОД" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
16.03.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропромхолод» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом неправомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 651 983,79 грн. Оскільки сплата орендної плати здійснюється згідно договору оренди зі внесеними в судовому порядку змінами.
Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся належним чином. До суду було надано заперечення проти позову, в яких зазначено, що податковим органом за результатами проведеної перевірки встановлено факт заниження позивачем орендної плати за землю, що й стало підставою для донарахування грошових зобовязань.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з урахуванням заперечень до позову судом були встановлені наступні обставини.
Згідно висновків вказаного акту перевірки встановлено:
- Порушення п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Кіровського району за період з 01.10.2011 року по 31.12.2011 року на суму 104224,59 грн.; за 2012 рік на суму 416898,31 грн.; за період з 01.01.2013 року 23.04.2013 року на суму 130860,89 грн. Загальна сума заниження орендної плати за землю склала 651983,79 грн.
- За вказане порушення передбачено застосування штрафної санкції згідно пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.
На підставі вищевказаних висновків податковим органом 11.12.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 814 979,74 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 651 983,79 грн. та за штрафними санкціями 162 995,95 грн.
Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачем 22.12.2014 року подано скаргу до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області.
Рішенням від 04.02.2015 року № 961/10/04-36 позивача повідомлено про результати розгляду його скарги, згідно якого ДФС у Дніпропетровській області скасовує на 44875,99 грн. (основний платіж 35900,79 грн., штрафні санкції 8975,20 грн.) суму грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 11.12.2014 року № НОМЕР_1, в іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення суд виходить з наступного.

З 2011 року порядок нарахування та сплати орендної плати за землю регламентується Податковим кодексом України.

Відповідно до п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно статті 9 Податкового Кодексу України визначено, що плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата).

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі XIII «Плата за землю»

Відповідно до пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Пунктами 288.1, 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (далі-Закон) визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 17 Закону передбачено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Водночас пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України визначається, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.09.2005 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропромхолод» (орендар) укладено договір оренди землі.

За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Краснозаводська, 5-Б (Кіровський район), зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :06:113:0007. В оренду передається земельна ділянка, загальною площею 1,0330 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення договору становить 9 107 489,95 грн.

Згідно пункту 4.1 річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривні) у розмірі 1 % відсотка від нормативної грошової оцінки та дорівнює розміру земельного податку.

Відповідно до пункту 4.7 розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі, зокрема: - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2012 року, залишеного в силі постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2013 року внесено зміни до пп. 2.3 та 4.1 Договору оренди земельної ділянки від 02.09.2005 року, виклавши їх в такій редакції: п.п. «2.3 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 14.06.2012 року становить 20 844 889,44 грн.»; пп. «4.1 Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 625 346,67 грн. не є сталою та може змінюватися у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки та встановлюється обчислюється відповідно до Податкового кодексу України у мінімальному розмірі, що встановлюється цим кодексом».

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно до вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, податковим органом проведено нарахування позивачу грошового зобовязання з орендної плати за землю з юридичних осіб виходячи з мінімально встановлених 3-х відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (з урахуванням рішення господарського суду), що відображено в акті перевірки.

Загальна сума донарахованих податкових зобовязань становить 616083,00 грн.

Відповідно до вимог п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Сума застосованих штрафних санкцій становить 154 020,75 грн.

Отже, в ході судового розгляду справи позивачем не спростовано факт порушення вимог податкового законодавства в частині безпідставного заниження грошових зобовязань з орендної плати за землю, а наведені позивачем обставини на обґрунтування позовних вимог жодним чином не спростовують виявлені порушення.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 183-3, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромхолод» до державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1