Справа № 2а-10481/10/1370
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016р. Справа № 876/7975/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з'явився

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. у справі №2а-10481/10/1370

за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області)

до ОСОБА_1

про стягнення податку з власників наземних транспортних засобів та інших машин і механізмів, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2010р. позивач: Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників наземних транспортних засобів та інших машин і механізмів, просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17227,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на ім'я ОСОБА_1 здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_1), 2002 року випуску, та відповідно до Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" не сплачено податок з власників транспортних засобів до бюджету Шевченківського району м.Львова на суму 17227,00грн. Доказів про зарахування вказаного податку в дохід державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. у справі №2а-10481/10/1370 адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227,00грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (відповідач у справі): ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що в матеріалах справи наявна копія квитанції про сплату відповідачем до бюджету податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227,00грн.. Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що першій реєстрації в Україні транспортного засобу на ім'я ОСОБА_1 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку. Апелянт зазначає, що поняття "сплата податку" та "надходження коштів на рахунок" не є тотожними поняттями, оскільки сплата податку є обов'язком платника податку, а надходження коштів на рахунок є результатом діяльності установ, які у встановленому законом порядку уповноважені на здійснення діяльності у сфері обігу грошових коштів, відтак, відповідач не може нести обов'язку подвійної сплати вищевказаного податку, оскільки суми цього податку повинні бути стягнуті з осіб, які вчинили кримінально карні діяння.

Крім того, апелянт наголошує, що 10.07.2013р. шевченківським районним судом м.Львова винесено вирок в кримінальній справі №1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_2, що раніше працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України (номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень №33195653). Вказаний вирок набрав законної сили та ним встановлено протиправність дій третіх осіб стосовно реєстрації транспортного засобу та неперерахування до бюджету податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 17227,00грн.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, листом управління Державтоінспекції Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи №9/2074 від 31.08.2010р. повідомлено, що ОСОБА_1 05.08.2009р. зареєстрував автомобіль марки VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_1), 2002 року випуску, який ввезений в Україну і вперше зареєстрований в Україні на ОСОБА_1 у Львівському ВРЕВ ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області, проте, кошти із сплати податку при реєстрації автомобіля до місцевого бюджету не поступали.

Задоволюючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався тим, що обставини реєстрації транспортного засобу виходять за межі предмета доказування у даній справі, відтак, суд не може в межах заявленого позову про стягнення здійснювати дослідження правомірності реєстрації за відповідачем транспортного засобу. Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції не взяв до уваги як доказ сплати податку факт реєстрації транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи є докази ненадходження податку до бюджету, а будь-які докази сплати відповідачем вказаної суми податку (дублікат банківської квитанції, платіжного доручення, квитанція банківського терміналу тощо), або ж докази неможливості такі надати, відповідачем не подано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується та зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до норм статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно із вимогами ст.5 вищезазначеного Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується: фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, реєстрація ТЗ проводиться працівниками РЕП ДАІ відповідно до вимог пунктів 6-32 Порядку.

Згідно із Порядком державної реєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

З наведених норм вбачається, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації, а не після.

Відповідно до вимог п.40 ч.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС, Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: контролює внесення обов'язкових платежів власниками транспортних засобів.

За результатами розгляду матеріалів справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що оскільки транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN T4 (державний номерний знак НОМЕР_1), 2002 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1, то відповідне рішення про реєстрацію транспортного засобу було прийнято державною автоінспекцією за результатами розгляду заяви відповідача та доданих ним документів. Як наслідок, відповідачем було дотримано всі вимоги щодо реєстрації транспортного засобу, зокрема і щодо сплати відповідного податку з власників транспортних засобів. В іншому разі рішення про реєстрацію не могло бути прийняте.

З'ясування обставин та причин відсутності квитанції на підтвердження сплати податку з власників транспортних засобів в реєстраційних матеріалах та ненадходження даних коштів до бюджету і хто із службових осіб, на яких покладений обов'язок належно оформляти автомобілі, - не входить до предмету з'ясування в межах цієї справи.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як наслідок, апеляційну скаргу слід задоволити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. у справі №2а-10481/10/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова (правонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області) до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників наземних транспортних засобів та інших машин і механізмів, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015р. у справі №2а-10481/10/1370, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області в розмірі 913,50грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 20.04.2016р.