Справа № 826/26553/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 квітня 2016 року № 826/26553/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри»
до Міністерства фінансів України
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» (надалі - позивач або ТОВ «Благодійні ігри») з адміністративним позовом до Міністерства фінансів України (далі - відповідач або Мінфін), в якому просило суд:

- визнати незаконною бездіяльність Мінфіну щодо не прийняття рішення стосовно заяви ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

- зобов'язати Мінфін прийняти рішення стосовно заяви ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

- зобов'язати Мінфін прийняти рішення про видачу ТОВ «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати ТОВ «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей.

Обґрунтовуючи заявлений адміністративний позов, представник позивача зазначив, що всупереч положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» відповідач не прийняв в межах своїх повноважень рішення по заяві позивача про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей, а лише направив позивачу лист інформаційного характеру, яким повідомив про розробку ліцензійних умов провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, тобто допустив протиправну бездіяльність, чим порушив прав та законні інтереси позивача.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав того, що відсутність нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України щодо затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, якими буде визначено вичерпний перелік документів, які повинні додаватись до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, та щодо визначення розміру плати за видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, фактично робить неможливим видання ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, отже відповідачем не допускалась протиправна, як на думку позивача, бездіяльність.

Керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням сторін, суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності ТОВ «Благодійні ігри» є 92.00 - організування азартних ігор.

З метою здійснення основного виду діяльності, 22.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу ліцензії на провадження діяльності з випуску та проведення лотерей (миттєві лотереї, інші лотереї), додавши на неї: список керівного складу заявника - суб'єкта господарювання; позитивний аудиторський висновок про фінансовий стан; звіт про фінансовий стан на 21.09.2015 року; звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) на 21.09.2015 року; умови випуску та проведення миттєвої лотереї «Вигравайка», затверджені наказом позивача від 18.09.2015 року № 3; місця реалізації лотерейних білетів (пункти розповсюдження).

Мінфін, розглянувши лист від 22.09.2015 року № 1-ліц щодо заяви про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, листом від 28.09.2015 року № 31-26030-14-16/30345 повідомив позивача, що на сьогодні нормативно-правовий акт (ліцензійні умови провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей), яким буде визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги (ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей) та які повинні додаватись до заяви про її отримання, розробляється. Не визначеним також є розмір плати за видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей. Враховуючи вищенаведене та з метою дотримання всіх вимог законодавства, Мінфін додатково повідомить ТОВ «Благодійні ігри» у разі прийняття нормативно- правових актів, необхідних для отримання нових ліцензій.

Позивач, розцінивши наведене з точки зору протиправної бездіяльності відповідача, звернувся з відповідним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII (надалі - Закон № 222), який набув чинності 28.06.2015 року.

Статтею 1 Закону № 222 закріплено визначення понять (термінів), що вживаються у ньому, зокрема:

здобувач ліцензії - суб'єкт господарювання, який подав до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії разом із підтвердними документами згідно з вимогами відповідних ліцензійних умов;

ліцензіат - суб'єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності;

ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов'язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

Судом встановлено, що до набуття чинності Законом № 222 діяли Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства фінансів України від 12.12.2002 року № 128/1037 (надалі - Ліцензійні умови), які були розроблені на виконання Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року № 1775-ІІІ, який втратив чинність на підставі Закону № 222. Проте, Ліцензійні умови до цього часу не визнані такими, що втратили чинність.

В той же час, на сьогодні, на виконання Закону № 222, Ліцензійні умови відповідною постановою Кабінету Міністрів України не затверджені.

Виходячи з наведеного, враховуючи загальні принципи права, суд дійшов висновку про те, що відсутність підзаконного нормативно-правового акту компетентного державного органу, не може звужувати права суб'єктів тих чи інших правовідносин за наявності Закону, який регулює відповідні суспільні відносини.

Таким чином, у даних спірних правовідносинах, до затвердження у встановленому порядку Ліцензійних умов, мають застосовуватися норми Закону № 222.

Так, підпунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 222 встановлено, що орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності отримує та розглядає заяву разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії (в електронній формі та/або на паперовому носії), оформлення, переоформлення та видачу інших документів, що стосуються сфери повноважень органу ліцензування.

Випуск та проведення лотерей є видом господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню (пункт 18 частини 1 статті 7 Закону № 222).

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 446/2011 (надалі - Положення), Мінфін України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, а також податкової і митної політики (крім адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації податкової і митної політики), політики у сфері державного фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску і проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Основними завданнями Мінфіну України є, крім іншого, формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску та проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (абзац 3 пункт 3 Положення).

Мінфін України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює ліцензування діяльності суб'єктів господарювання у випадках, передбачених законодавством (підпункт 61 пункту 4 Положення).

Також, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 року № 609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», Мінфін визначено органом ліцензування господарської діяльності з випуску та проведення лотерей.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що Мінфін, як орган ліцензування господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, отримавши від позивача заяву про видачу ліцензії на провадження діяльності з випуску та проведення лотерей (миттєві лотереї, інші лотереї) разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, мав розглянути її та прийняти за результатом такого розгляду одне з можливих рішень, а саме: про залишення заяви без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії.

В той же час, Законом № 222 (статті 12-13) не передбачена така підстава для залишення заяви без розгляду чи відмови у видачі ліцензії, як відсутність Ліцензійних умов.

При цьому, суд звертає увагу на лист Державної регуляторної служби України від 16.10.2015 року № 7959/0/20-15 «Про надання роз'яснень», за результатами розгляду листа ТОВ «Благодійні ігри» від 05.10.2015 № 2 щодо надання роз'яснень з питань застосування норм Закону № 222, в якому зазначено, що перелік підстав для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є вичерпним для видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню у відповідності до Закону № 222.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про неможливість розгляду відповідної заяви позивача, та прийняття за її розглядом рішення, за відсутності затверджених Кабінетом Міністрів України Ліцензійних умов.

Оскільки відповідачем не виконано наведених вимог Закону № 222, заяву позивача не розглянуто, рішення за результатом її розгляду не прийнято, суд дійшов висновку про допущення відповідачем оскаржуваної протиправної бездіяльності та, відповідно, про обґрунтованість і наявність підстав для задоволення заявленої позивачем позовної вимоги про визнання незаконною бездіяльність Мінфіну щодо не прийняття рішення стосовно заяви ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача прийняти певні рішення та вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (частинами 1 та 2) закріплено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно статті 8 Конституції України, статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 (скарга № 10465/83), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень (у т.ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, виходячи зі встановлених фактичних обставин та наведених вимог законодавства, суд дійшов висновку про те, що відновлення порушеного права позивача можливе не інакше, як шляхом зобов'язання відповідача прийняти рішення за результатом розгляду заяви позивача від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей та зобов'язання відповідача видати відповідну ліцензію.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням (протокол) Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування № 05-15 від 24.11.2015 року задоволено скаргу ТОВ «Благодійні ігри» на бездіяльність Мінфіну щодо неприйняття рішення про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей згідно з поданою заявою від 22.09.2015 року та зобов'язано Мінфін розглянути подану заяву та прийняти рішення в установленому законодавством порядку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладного на нього обов'язку доказування з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» задовольнити повністю.

2.Визнати незаконною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо не прийняття рішення стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

3.Зобов'язати Міністерство фінансів України прийняти рішення стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

4.Зобов'язати Міністерство фінансів Україниприйняти рішення про видачу Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей.

5.Стягнути з Міністерства фінансів України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур