Справа № 826/15263/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/37225/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційні скарги ОСОБА_4 та Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р.

у справі № 826/15263/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.08.2012 р. №/2210 та № /2209.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р., адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.08.2013 р. № /2209.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та рішенням апеляційної інстанції, позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2013 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2013 р. № /2210 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р. і прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2013 р. № 00026917/2209, звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р. та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2013 р. в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2013 р. № 00026917/2209.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи належним чином повідомлялись, касаційну скаргу розглянуто за наявними в справі документами на підставі статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо касаційної скарги відповідача колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги в частині відмовлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2012 р. № /2210. В частині задоволених позовних вимог постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р. переглянута не була та не оскаржувалася відповідачем до суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з зазначеним касаційне провадження з перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р. в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2013 р. № /2209 за скаргою Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги згідно положень частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 18.07.2013 р. по 24.07.2013 р. на підставі направлень від 18.07.2013 р. № 144, № 145, наказу від 17.07.2013 р. № 215-П, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, посадовими особами ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку суб'єкта господарської діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 02.08.2013 р. № 675/26-51-17-01/НОМЕР_1 та зроблено висновок про порушення позивачем, зокрема, вимог підпункту «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України.

На підставі акта від 02.08.2013 р. № 675/26-51-17-01/НОМЕР_1 відповідачем 28.08.2013 р. було прийняти податкове повідомлення-рішення № /2210, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 20 137, 75 грн., в тому числі 16 259 грн. - за основним платежем та 3879,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2013 р. № /2210, виходили з того, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не спростовано висновки акта перевірки, яким зафіксовано порушення позивачем податкового законодавства.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу

Пунктом 18.1 статті 18 Податкового кодексу України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Згідно із пунктом 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Судами попередніх інстанцій встановлено, та не заперечується сторонами СГД - фізична особа ОСОБА_4 здійснювала господарську діяльність у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, де орендувала 4 торговельні павільйони на підставі договорів суборенди від 28.01.2012 р. № 10А/А11-31/17, від 31.07.2012 р. № 22/А3-21/5, від 31.07.2012 р. № 30/А2-21/3, від 20.07.2012 р. № 29А/А2-20/3.

В період з 01.04.2010 р. по 31.12.2012 р. позивач здійснювала діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності.

Згідно з актом перевірки, враховуючи лист ГВПМ ДПІ у Дарницькому районі міста Києва від 25.02.2013 р. № 423/9/09-008, пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідачем встановлено, що у позивача працювали: гр. ОСОБА_5 з березня 2011 року по жовтень 2012 року і отримувала заробітну плату в розмірі 3500 грн.; гр. ОСОБА_8, яка працює з квітня 2012 року на посаді продавця і отримує заробітну плату в розмірі 2500 грн.; гр. ОСОБА_7, яка працює з лютого 2012 року на посаді продавця і отримує заробітну плату в розмірі 1250 грн.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що пояснення позивача про те, що гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були особами, які перебували у неї на стажуванні не підтверджені та не можуть бути сприйняті судом як належний доказ на підтвердження протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що позивачем не спростовано наведені в акті перевірки обставини відносно того, що ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 мали фактичні трудові відносини з позивачем.

За таких обставин, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій, якими визнано правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, узгоджуються з вимогами законодавства. Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 211, 160, 167, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р. у справі № 826/15263/13-а

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2013 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р. у справі № 826/15263/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко