Справа № 810/897/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/897/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року 810/897/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лото-Інвест"

до

Миронівської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Управління Державної казначейської служби України у Миронівському районі Київської області

про

визнання протиправною бездіяльність, зобов’язання вчинити певні дії та стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лото-Інвест" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Управління Державної казначейської служби України у Миронівському районі Київської області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо невиконання обов'язку по підготуванню та поданню органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню ТОВ "Лото-Інвест" з бюджету в сумі 2324279,00 грн.;

- зобов'язати Миронівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню ТОВ "Лото-Інвест" з бюджету в сумі 2324279,00 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "Лото-Інвест" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 2324279,00 грн.

Представник відповідача - Миронівської ОДПІ позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що податковим органом зменшена сума бюджетного відшкодування за цей період податковим повідомленням-рішенням за результатами проведеної перевірки. Щодо позовних вимог про зобов’язання підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню, та стягнення з державного бюджету бюджетного відшкодування у розмірі 2324279,00 грн., то представник податкового органу зазначив, що вони не підлягають задоволенню, оскільки суд не може підміняти державний орган і ця вимога є неналежним способом захисту та відновлення прав платника податків.

Відповідач - Управління Державної казначейської служби України у Миронівському районі Київської області проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки до органів державної казначейської служби не надходив висновок податкового органу із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Управління також просило суд здійснювати розгляд справи за відсутністю його представника в порядку письмового провадження.

У судове засідання, призначене на 29.03.2016, з’явились представник позивача та представник Миронівської ОДПІ.

Представник Управління Державної казначейської служби України у Миронівському районі Київської області у судове засідання не з’явився.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткову правомірність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лото-Інвест" зареєстровано як юридична особа 23 серпня 2013 року та перебуває на податковому обліку Богуславському відділенні Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2014 ТОВ "Лото-Інвест" подана до Богуславського відділення Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2014 року, в якій у рядку 23.1 задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 2412279,00 грн. грн.

Разом з податковою декларацією позивачем подано: довідку про залишок суми від’ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2014 року (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування за вересень 2014 року (Д3); заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за вересень 2014 року (Д4).

В період з 12.11.2014 по 28.11.2014 Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань правомірності нарахування ТОВ "Лото-Інвест" від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту, залишку суми від’ємного значення який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за період жовтень 2013 року - вересень 2014 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 05.12.2014 №5/15-01/38871072.

При цьому, зі змісту Акту перевірки вбачається, що за даними перевірки частина залишку від’ємного значення, фактично сплачена ТОВ "Лото-Інвест" постачальникам та до державного бюджету, становить 2341879,00 грн.

Як зазначив позивач, вказане податкове повідомлення-рішення ним в адміністративному чи в судовому порядку не оскаржувалось.

В той же час, згідно доводів позивача, Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не подано до органу, який здійснює казначейське обслуговування, висновку щодо відшкодування позивачу узгодженої суми ПДВ з урахуванням її зменшення на суму податкового повідомлення-рішення у розмірі 2324279,00 грн., що порушує його права та законні інтереси та стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України ПДВ встановлені ст. 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Судом встановлено, що Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України в період з 12.11.2014 по 28.11.2014 проведено доку ментальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Лото-Інвест", за результатами якої складено Акт від 05.12.2014 №5/15-01/38871072 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ "Лото-Інвест" від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту, залишку суми від’ємного значення який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за період жовтень 2013 року - вересень 2014 року".

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем в адміністративному чи в судовому порядку не оскаржувалось.

Разом з тим, зі змісту Акту перевірки вбачається, що податковим органом при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не виявлено зауважень та підтверджено, що фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2014 року, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума податку на додану вартість складає 2341879,00 грн.

Отже, з наведеного слідує, що узгоджена сума податку на додану вартість з урахуванням її зменшення на суму податкового повідомлення-рішення, що підлягає відшкодуванню з бюджету, становить 2324279,00 грн.

Відповідно до п. 200.12. ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Судом встановлено, що датою закінчення перевірки є 28.11.2014, тобто відповідач зобов’язаний у п’ятиденний строк із вказаної дати подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В той же час, судом встановлено, що Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не виконано обов’язку щодо подання висновку із зазначенням узгодженої (підтвердженої) суми бюджетного відшкодування в розмірі 2324279,00 грн. у встановлені пунктом 200.12. статті 200 Податкового кодексу України строки, що призвело до неперерахування (невідшкодування) позивачу відповідної суми бюджетного відшкодування протягом встановленого пунктом 200.13. статті 200 Кодексу строку.

Більш того, податковим органом не наведено суду жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування ПДВ та, відповідно, підставою для неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке відшкодування, а відтак відповідачем не доведено суду правомірності своєї бездіяльності щодо неподання такого висновку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення щодо визнання протиправною бездіяльності Миронівської ОДПІ щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначення суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Лото-Інвест" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 2324279,00 грн., суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (далі - Порядок №39).

Згідно пунктів 6-7 Порядку №39 у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов’язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом п’яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Зміст вказаних правових норм визначає процедуру перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, яка передбачає отримання органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п’ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення.

Суд наголошує, що відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Отже, вимога позивача про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ є невірно обраним способом захисту порушеного права, внаслідок чого в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу ДКСУ висновку про суми відшкодування ПДВ має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Тому в цьому випадку правильним способом захисту порушеного права позивача є зобов’язання податкового органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов’язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на його користь не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 97, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лото-Інвест" - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо невиконання обов'язку по підготуванню та поданню до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню ТОВ "Лото-Інвест" з бюджету в сумі 2324279,00 грн.

Зобов'язати Миронівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню ТОВ "Лото-Інвест" з бюджету в сумі 2324279,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.