Справа № 821/3552/14
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3552/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання частково незаконним та скасування п.5 вимоги від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 про усунення порушень шляхом стягнення з контрагентів недоотриманих доходів, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2014 року Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування п.5 вимоги від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 про усунення порушень щодо стягнення:

- з контрагента Красноперекопське управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 1151253,60 гривень;

- з контрагента Красноперекопське управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 1522639,20 гривень;

- з контрагента Советське управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 12209,40 гривень;

- з контрагента Советське управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 6653,28 гривень;

- з контрагента Кіровське міжрайонне управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 132 гривень;

- з контрагента Кіровське міжрайонне управління водного господарства з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 2004 гривень;

- з контрагента Міське комунальне підприємство теплових мереж (м. Армянськ) з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 4313,60 гривень;

- з контрагента Приватне мале підприємство «Борисфен» (м. Джанкой) з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 2156,80 гривень;

- з контрагента Ленінська районна організація Кримського Республіканського товариства мисливців та рибалок (АР Крим, смт. Леніно) з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 21420 гривень;

- з контрагента приватного підприємця ОСОБА_1 (АР Крим, смт Леніно) з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 3370 гривень;

- з контрагента Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 1416916,80 гривень;

- з контрагента Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Феодосії» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 476299,20 гривень;

- з контрагента КП Водопровідно-каналізаційного господарства Щолкінської міської ради з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 103958,40 гривень;

- з контрагента КП Водопровідно-каналізаційного господарства Щолкінської міської ради з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 143660 гривень;

- з контрагента КП «Ленводоканал» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 319488 гривень;

- з контрагента КП «Ленводоканал» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 328622,25 гривень;

- з контрагента Керченська Філія Кримського республіканського підприємства «Вода Криму» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 1552318,13 гривень;

- з контрагента Феодосійська Філія Кримського республіканського підприємства «Вода Криму» з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII недоотриманих доходів в сумі 529315,27 гривень.

Постановою від 20 жовтня 2014 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд задовольнив позов Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України, визнав незаконним та скасував п.5 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області №21-07-14-14/4490 від 30.07.2014р.

Не погоджуючись з постановою суду, Державна фінансова інспекція в Херсонській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову - про відмову у задоволенні позову Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, скасовуючи п.5 вимоги від 30.07.2014р. у повному обсязі, вийшов за межі позовних вимог, що є порушенням ч.2 ст.11 КАС України, оскільки Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України просило скасувати зазначений пункт вимоги частково.

Також, апелянт зазначає, що проведеною ревізією достеменно встановлено, що позивачем укладались договори щодо подачі води юридичним та фізичним особам для зрошення, риборозведення, заповнення водосховищ, за заниженою ціною та з невірними розрахунками, що призвело до недоотримання доходів бюджетною установою.

Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що відповідно до п.1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Херсонській області на І квартал 2014 року, відповідачем проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління Північно-Кримського каналу за період з 01.01.2012р. по 01.03.2014р., за результатами якої складено акт ревізії від 01.07.2014р. № 07-17/032.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п.п. 4 п. 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011, відповідач спрямував на адресу позивача лист від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490, в пункті 5 якого позивачу висунуто вимоги щодо стягнення з Красноперекопського управління водного господарства, Советського управління водного господарства, Кіровського міжрайонного управління водного господарства, міського комунального підприємства теплових мереж (м. Армянськ), приватного малого підприємства «Борисфен» (м. Джанкой), Ленінської районної організації Кримського Республіканського товариства мисливців та рибалок (АР Крим, смт. Леніно), приватного підприємця ОСОБА_1, Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі», Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Феодосії», КП Водопровідно-каналізаційного господарства Щолкінської міської ради, КП «Ленводоканал», Керченської Філії Кримського республіканського підприємства «Вода Криму», Феодосійської Філії Кримського республіканського підприємства «Вода Криму», з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, недоотриманих доходів у визначених сумах.

Досліджуючи правомірність вимог ДФІ в Херсонській області суд першої інстанції встановив, що правові відносини позивача з Красноперекопським, Советським та Кіровським управліннями водного господарства врегульовано господарськими договорами, дослідженими в ході ревізії, якими визначено вартість води (у 2012р. - 6,00 грн./тис. куб.м., у 2013р. - 6,67 грн./тис. куб.м.), порядок та підстави визначення фактичних обсягів поставленої води (двосторонні акти про надання послуг, підписані сторонами), цілі подачі води (для поливу сільськогосподарських культур (зрошення).

З посиланням на ст.ст. 11, 509, 526, 626, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, суд першої інстанції зазначив, що законом не передбачається іншої підстави для визначення порядку та розміру плати за послугу, окрім договору. Відповідач не надав доказів того, що укладеними з позивачем договорами передбачено визначення обсягів подачі води та її вартості на підставі даних, зазначених в звітах контрагентів про водозабір та використання води з Північно-Кримського каналу. За висновками суду першої інстанції, позивач позбавлений можливості впливати на правильність і результати складання, а також на достовірність інформації, відображеної в звітах його контрагентів, які не є первинними документами в розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд першої інстанції встановив, що метою використання води, поданої позивачем у періоді, який перевірявся, Красноперекопському, Советському та Кіровському управлінням водного господарства, зазначені в актах приймання-передачі послуг з водопостачання, є полив сільськогосподарських культур (зрошення), що виключає підстави для обрахунку вартості послуг з подачі води за п.п.7, 9 Порядку надання платних послуг бюджетними установами і організаціями, що належать до сфери управління Державного комітету України по водному господарству, на замовлення юридичних і фізичних осіб, затвердженого спільним наказом Державного комітету України по водному господарству, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 21.05.2001р. №92/243/104.

Суд першої інстанції встановив, що Красноперекопське, Советське та Кіровське управління водного господарства не використовували воду, подану позивачем, у своїй господарській діяльності на риборозведення, а подавали її наступним водокористувачам, що відбувалося поза межами контролю позивача, тому висновок відповідача, що обставини господарських відносин контрагентів позивача з наступними по ланцюгу водокористувачами створюють будь-які наслідки для позивача - є безпідставним.

При цьому суд першої інстанції визнав необґрунтованою вимогу ДФІ в Херсонській області про стягнення з контрагента Кіровське міжрайонне управління водного господарства, з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», недоотриманих доходів в сумі 132 грн. та зазначивши, що при надані переваги одним доказам, а саме, звіту Кіровського МУВГ про водозабір та водоподачу за 2012 рік, відповідач не обґрунтував підстави відхилення інших доказів - актів приймання передачі послуг з водопостачання, підписаних сторонами у відповідності до вимог закону та договору. Відповідач не надав доказів того, що виявлена ним різниця води в обсязі 22000 куб.м. отримана Кіровським МУВГ саме від позивача і саме за договорами, за якими складені акти приймання-передачі послуг, досліджені в ході перевірки.

Суд першої інстанції, також, не погодився з висновками ДФІ в Херсонській області, що в 2012 та 2013 роках позивач незаконно укладав договори з контрагентами щодо подачі води для потреб, не пов'язаних зі зрошенням, в яких вартість водоподачі визначена в сумі 15,00 грн./тис. куб.м. води, в той час, як згідно п.9 Порядку № 92/243/104 в обрахунок вартості подачі води повинні включатися розрахункові витрати по головній водозабірній споруді, та витрати пов'язані із подачею води до водозабірної споруди водокористувача на послуги з подачі води не пов'язаної зі зрошенням, які згідно розрахунку Управління становили 77,40 грн./тис. куб.м. у 2012 році та у 2013р. - 86,83 грн./тис. куб.м.

З посиланням на п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1101 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів», ст.ст. 11, 509, 526, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, суд першої інстанції зазначив, що надання платних послуг з подачі води здійснюється за заявкою згідно з договором, який укладається сторонами, та за договірними цінами, що відповідає Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності визначеної в законі формули обрахунку вартості послуг із подачі води на комунальні потреби, позивач правомірно врахував витрати по головній водозабірній споруді та визначив ціну в договорах з вказаним контрагентами на рівні, необхідному для покриття нестачі кошторису на поточний бюджетний період, в якому такі послуги надавалися, без прибуткових нарахувань, враховуючи те, що Управлінням Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України є неприбутковою організацією.

При вирішені спору суд першої інстанції виходив і з того, що умови договорів про надання послуг з подачі води були предметом розгляду господарськими судами у справах №5002-26/494-2012 та №5002-8/978-2012 за позовами Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України до Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Керчі» і Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Феодосії» та в судовому порядку визнані укладеними договори з вказаним контрагентами на умовах, у тому числі й щодо договірної вартості постачання 1000 куб.м. води у розмірі 15,00 грн. з ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладений обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не довів правомірності п.5 вимоги від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 про усунення порушень, у зв'язку з чим вимога в цій частині є незаконною та підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Предметом позову є законність п.5 вимоги ДФІ у Херсонській області від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 в частині щодо стягнення Управлінням Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України, з урахуванням вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, з контрагентів недоотриманих доходів, а саме з:

- Красноперекопського управління водного господарства в сумі 1151253,60 грн. та в сумі 1522639,20 грн.;

- Советського управління водного господарства в сумі 12209,40 грн. та в сумі 6653,28 грн.;

- Кіровського міжрайонного управління водного господарства в сумі 132 грн. та в сумі 2004 грн.;

- Міського комунального підприємства теплових мереж (м.Армянськ) в сумі 4313,60 грн.;

- ПМП «Борисфен» (м. Джанкой) в сумі 2156,80 грн.;

- Ленінської районної організації Кримського Республіканського товариства мисливців та рибалок (АР Крим, смт. Леніно) в сумі 21420 грн.;

- ПП ОСОБА_1 (АР Крим, смт. Леніно) в сумі 3370 грн.;

- Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керчі» в сумі 1416916,80 грн.;

- Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Феодосії» в сумі 476299,20 грн.;

- КП Водопровідно-каналізаційного господарства Щолкінської міської ради в сумі 103958,40 грн. та в сумі 143660 грн.;

- КП «Ленводоканал» в сумі 319488 грн. та в сумі 328622,25 грн.;

- Керченської Філії Кримського республіканського підприємства «Вода Криму» в сумі 1552318,13 грн.;

- Феодосійської Філії Кримського республіканського підприємства «Вода Криму» в сумі 529315,27 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову про скасування п.5 вимоги ДФІ у Херсонській області від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Положенням, також, установлено, що якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, ДФІ має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, апеляційний суд зазначає про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, ДФІ в Херсонській області пред'явила вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 30 липня 2014 року № 21-07-14-14/4490. При цьому, пункт 5 цієї вимоги вказує, зокрема, на виявлені збитки, розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, та те, що збитки не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, апеляційний суд зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України про визнання незаконним та скасування п.5 вимоги від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14, від 15 квітня 2014 року у справі № 21-63а14, від 07 жовтня 2014 року у справі № 21-368а14, від 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова - скасована та ухвалена нова постанова про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 207, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволені адміністративного позову Управління Північно-Кримського каналу Державного агентства водних ресурсів України до Державної фінансової інспекції в Херсонській області про визнання частково незаконним та скасування п.5 вимоги від 30.07.2014р. №21-07-14-14/4490 про усунення порушень шляхом стягнення з контрагентів недоотриманих доходів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 08 квітня 2016 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець