Справа № 2-а-393/10
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2а-393
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого

судді Мусієнко Н.М., .

при секретарі Ковальові Е.Ф.

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду Ленінського району м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити перерахунок пенсії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобовязання перерахунок пенсії, зазначивши в позовній заяві, що він як інвалід війни 2-ї групи із 50% втрати працездатності у звязку з тим, що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (посвідчення ліквідатора ЧАЕС 1-ї категорії серія А №448630 від 01.02.2008р.) отримує державну та додаткову пенсії, передбачені ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХП

Посилаючись на невідповідність розмірів призначених і виплачуваних йому пенсій розмірам, установленим цим Законом, та на відмову ІПФ привести їх у відповідність з останніми.

Просить визнати дії відповідача неправомірними і зобовязати УПФ усунути зазначені порушення, провівши відповідні перерахунки з 22.05.2008р.

У судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, у відповідності до ст.ст.99,100 КАСУ.

В судовому засіданні пояснив, що пунктом 28 розділу П «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-У1 внесено зміни до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме встановлено, що розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, по П групі інвалідності не може бути нижчим 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.(з 01.01.2008р. 940грн.)

Ст. 58 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено розміри прожиткового мінімуму, у тому числі для осіб, які втратили працездатність з 1.01.- 470грн.,з 01.04.- 481грн., з 01.07.- 482грн. з 01.10.- 498рн.

Таким чином положення ч.4 ст.54 Закону, щодо мінімального розміру пенсії по П групі інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком втратили чинність з 01.01.2008р.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам П групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком (19,91грн.).

ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено до ст.50 вищезазначеного Закону, а саме інвалідам П групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008р. у справі 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення пункту 28 розділу П «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та інші.

Положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Разом з тим рішення про відновлення дії вищезазначених законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них, Верховною Радою не приймалося.

Внаслідок цього порядок обчислення підвищення передбаченого ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишився неврегульованим.

Тому обчислення підвищення, передбаченого ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» а саме: інвалідам П групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність; розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок

інвалідності з Чорнобильською катастрофою, по П групі інвалідності не може бути нижче 965грн.

Постановою КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008р. №654, установлена починаючи з 01.07.2008р. доплата для інвалідів, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, по П групі інвалідності із тим, щоб їхні пенсії досягали 965грн.

Єдиним нормативно-правовим актом, що визначає мінімальний розмір пенсії за віком, є ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058. Але статтею 28 Закону №1058, де встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, передбачені обмеження щодо його застосування. Так ч.3 ст.28 Закону №1058 зазначає, що даний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов відлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12).

Статтею 49 Закону №796-ХП передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку з утратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів П групи, щодо котрих установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону №796-ХП особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам П групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною 1 ст.28 Закону №1058-1У встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є інвалідом П групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону №796-ХП та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ в Ленінському районі провело виходячи з розміру 19,91грн., установленого чинною на той час постановою КМУ від 03.01.2002р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Тому суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону №796-ХП, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначають мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою КМУ від 30.05.1997р. №523, положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50,54 Закону №796-ХП. А в пункті 2 постанови №1 КМУ установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей Закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 ст.28 Закону №1058-1У, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Суд вважає безпідставною посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України, та ст.ст.50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що до виплати розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч.3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31.10.2006р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1058-15) мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Вимога позивача стосовно строку проведення перерахунку за період з 22.05.2008р. не підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача наполягає на застосуванні річного строку позовної давності у відповідності до ст. 99,100 КАСУ, оскільки пропущений строк звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, та керуючись ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.14,49,50,54 ЗУ«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.2 Постанови КМУ від 02.12.1992р. №674 «Про порядок віднесення деяких категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.40,41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 6-14,71,99,100,159-163,167,186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо своєчасного перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобовязати управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити відповідний перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з урахуванням ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058 з 22.11.2008р. та проводити її виплату в подальшому.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя: