Справа № К/9991/7062/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2016 р. м. Київ К/9991/7062/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року в справі за її позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська, третя особа управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що у січні 2010 року їй призначено пенсію державного службовця, проте при її обчисленні було враховано винагороду за вислугу років 20%, а не 40% посадового окладу. На вимогу видати уточнюючу довідку з зазначенням отримуваної нею під час проходження служби винагороди у розмірі 40% отримала відмову.

Посилаючись на порушення права на належне пенсійне забезпечення просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі уточнюючої довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця з урахуванням повної суми винагороди за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання; зобов'язати видати уточнюючу довідку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року позов задоволено у зв'язку з неправомірністю дій відповідача по відмові у включенні у довідку про складові заробітної плати винагороди у розмірі 40 відсотків посадового окладу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що оформлена відповідачем довідка про складові заробітної плати на дату виходу на пенсію є правильною, а дії правомірними.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді головного державного податкового інспектора Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013 їй виплачувалась винагорода за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання. Стаж роботи позивача на день звільнення становив 26 років 08 місяців 14 днів, з них стаж державної служби 13 років 05 місяців 19 днів.

У зв'язку з виходом 05 січня 2010 року на пенсію позивачу було видано довідку про складові заробітної плати із зазначенням розміру посадового окладу, суми надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років (20%) за стаж державної служби 13 років 05 місяців 19 днів.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що ка саційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Дана стаття визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у відповідному розмірі від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Згідно з частиною п'ятою статті 33 Закону надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Відповідно до положень частини 7 зазначеної статті умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виплата винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання регулюється Порядком виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013, на підставі якої, як встановлено судами, позивачка отримувала під час її роботи в органах податкової служби надбавку за вислугу років у розмірі 40%.

Такий висновок відповідає положенням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при при-значенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (зокрема Закон України «Про державну службу»), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд помилково виходив з того, що довідка про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», видана відповідачем правомірно, надбавка за вислугу років визначена правильно з урахуванням стажу державної служби (20%), а тому його висновок про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню.

Відповідно до положень статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасовано помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: