Справа № 464/8251/15а,2а/464/214/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. Справа № 876/156/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради третя особа Львівське комунальне підприємство «Бондарівка» про визнання незаконним і скасування акту органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №30 від 30.01.2015 року «Про самочинну реконструкцію балкона у квартирі АДРЕСА_2 (далі - Розпорядження №30.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 23.09.1999 р., яке видане на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.09.1999 р. №6977. Позивач здійснила перепланування своєї квартири шляхом розширення частини балкону та його приєднанням до житлової кімнати. Згідно із технічним висновком ПП ОСОБА_3 за результатами обстеження реконструкції квартири НОМЕР_1 з влаштуванням веранди в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 підтверджено відповідність Державним стандартам, будівельним нормам і правилам, вказана реконструкція відповідає вимогам чинних будівельних норм. Розпорядженням №30 зобов'язано позивача демонтувати самочинно розширену частину балкона і привести його розміри та конструкцію до попереднього стану. Вказане розпорядження вважає протиправним, оскільки прийняте з порушенням закону.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 18.11.2015 року адміністративний позов задоволено, оскільки суд погодився з доводами позивача.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки Сихівська районна адміністрації Львівської міської ради при прийнятті Розпорядження №30 діяла в межах чинного законодавства, таке розпорядження є правомірним, оскільки позивачем самовільно розширено частину балкона без належного дозволу. У зв'язку з тим просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову. якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 23.09.1999 року, яке видане на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.09.1999 р. № 6977, позивачу на праві приватної власності належить Квартира НОМЕР_1.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 здійснила перепланування Квартири НОМЕР_1 шляхом розширення частини балкону та його приєднанням до житлової кімнати. Розпорядженням №30 зобов'язано ОСОБА_2 в термін до 01.03.2015 р. демонтувати самочинно розширену частину балкона і привести його розміри та конструкцію до попереднього стану.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно з пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва зі здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулюється ст. 376 ЦК України, відповідно до якої об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Частиною другою цієї статті визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Положення частини сьомої ст. 376 ЦК України визначають, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов'язання здійснити перебудову.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого самочинного будівництва чи перепланування лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Крім цього, згідно п. 3.4 Ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 № 3704 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради" до повноважень районних адміністрацій в галузі будівництва, зокрема, належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самовільного будівництва.

Пункт 5.1 цієї ж Ухвали наділяє районні адміністрації правом на звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Також відповідно до пп. 4.3.4 Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 № 07, до повноважень районної адміністрації у сфері будівництва віднесено розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Підпунктом 4.5.1 цього ж Положення визначено, що районна адміністрація має повноваження звертатися у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами про демонтаж самочинного будівництва та з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Згідно чч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи дані обставини та норми законодавства, які регулюють відносини у сфері здійснення самочинного будівництва, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що у відповідача в спірних правовідносинах відсутній необхідний обсяг повноважень для винесення оскаржуваного розпорядження.

Таким чином суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив адміністративний позов, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого Розпорядження №30.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 18.11.2015 року у справі № 464/8251/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 20.04.2016р.