Справа № 443/876/15-а,2-а/443/56/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 р. Справа № 876/69/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 14.12.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС України про скасування постанови,-

встановив:

22.05.2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача - Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови № 24/20606/15 від 19 березня 2015 року, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_1 зокрема покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки відповідальність за порушення митних правил повинно нести підприємство - ТзОВ «Верболіз» (юридична особа), а не позивач як фізична особа (громадянка України).

Позивач посилається на ст.61 Конституції України та зазначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, попри це індивідуальна провина ОСОБА_1 не доведена.

Відтак позивач вважає, що її притягнуто до відповідальності незаконно, оскільки вона тимчасово виконувала обов'язки директора ТзОВ «Верболіз» та як громадянка України не здійснила прапопорушення.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.12.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що згідно наказу № 4 від 05 лютого 2015 року по ТзОВ «Верболіз» на ОСОБА_1 покладені обов'язки директора по вирішенню митних питань, а тому її на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 481 МК України згідно постанови № 24/20606/15 від 19.03.2015 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 10.07.2014 року митним постом «Калуш» Івано-Франківської митниці Міндоходів було оформлено митну декларацію № 206060000/2014/003849 на товар «мішки пакувальні із синтетичних матеріалів ( Біг-Беги ) 55 шт.» одержувач ТзОВ «Верболіз» (вул. Шкільна, 1А, с. Володимирці, Жидачівський р-н, Львівська обл. код ЄДРПУО ), який належить фірмі "CLEANEGY E.K." (Німеччина) у митному режимі тимчасового ввезення за документами: СМR 236695 від 01.07.14 р., проформа-інвойс 2/2014-07-01 від 01.07.14 р., договір 29/13 від 29.04.13 р., доповнення 1 від 09.06.14 р., зобов'язання керівника ТзОВ «Верболіз» №9/7/14 від 09.07.14.

Відповідно до ст.ст. 103, 108 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. № 657 та зобов'язання наданого директором ТзОВ "Верболіз'' від 09.07.14 р. № 9/7/17, ТзОВ «Верболіз» було зобов'язане до закінчення терміну тимчасового ввезення, встановленого митним органом, а саме до 02.03.15 р. здійснити реекспорт товарів, або заявити про зміну митного режиму, або надати заяву про продовження строку тимчасового ввезення із наданням зобов'язання про реекспорт товару у строк встановлений органом доходів і зборів.

На підставі митних декларацій № 209040003/2014/004036 від 03.08.14 р. та № 209040003/2014/004195 від 10.08.14 р., ТзОВ «Верболіз» здійснило реекспорт частини товару - "мішки пакувальні із синтетичних матеріалів ( Біг-Беги ) 40 шт.".

Однак, до закінчення встановленого митним органом терміну ТзОВ «Верболіз» не було вчинено передбачених законодавством дій щодо завершення митного режиму тимчасового ввезення, шляхом заявления товару "мішки пакувальні із синтетичних матеріалів ( Біг-Беги ) 15 шт.".

Як наслідок, судами встановлено, що ТзОВ «Верболіз» перевищено строк тимчасового ввезення на митну територію України товару "Мішки пакувальні із синтетичних матеріалів ( Біг-Беги )" на дев'ять діб, що є порушенням встановленого ст.ст. 103, 108 Митного кодексу України, та наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» порядку переміщення товарів через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення.

Відповідальною за вчинення вищевказаних дій була тимчасово виконуюча обов'язки директора ТзОВ «Верболіз» ОСОБА_1, а тому відносно неї 11 березня 2015 року було складено протокол про порушення митних правил № 24/20606/15 за ознаками ч. 2 ст. 481 МК України. На підставі даного протоколу 19 березня 2015 року в.о. начальника Івано-Франківської митниці ДФС ОСОБА_2 прийняв постанову № 24/20606/15, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Колегією суддів встановлено, що позивачем фактично не оскаржуються допущені порушення при митному оформленні товару, однак ОСОБА_1 вважає, що її незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки згідно ст. 96 ЦК України за допущені порушення повинна нести відповідальність юридична особа, а саме ТзОВ «Верболіз», а не вона як фізична особа, громадянка України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.103 МК України від 13.03.2012 р. № 4495-VI (із змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови), тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ч.6 ст.104 МК України, для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

В силу ч.ч.1-4 ст.108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

З урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

Якщо товари або транспортні засоби, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно реекспортовані внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, то перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення).

В контексті вищевикладених норм МК України, судом апеляційної інстанції було встановлено, що до закінчення встановленого митним органом терміну ТзОВ «Верболіз» не було вчинено передбачених законодавством дій щодо завершення митного режиму тимчасового ввезення, шляхом заявлення товару "мішки пакувальні із синтетичних матеріалів ( Біг-Беги ) 15 шт.", і як наслідок перевищено строк тимчасового ввезення на митну територію України товару " Мішки пакувальні із синтетичних матеріалів (Біг-Беги)" на дев'ять діб, що є порушенням встановленого ст.ст. 103, 108 МК України, наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» порядку переміщення товарів через митний кордон України в режимі тимчасового ввезення.

11.03.2015 року, вже по закінченню терміну тимчасового ввезення товарів, товариством було подано Івано-Франківській митниці Міндоходів заяву № 27 від 11.03.2015 року про продовження строку тимчасового ввезення товару із наданням зобов'язання про реекспорт товару.

Як наслідок, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ «Верболіз» були допущені порушення вимог митного законодавства України, тому посадовою особою Івано-Франківської митниці Міндоходів було правомірно прийнято оскаржувану постанову № 24/20606/15 від 19 березня 2015 року.

Щодо відповідальності ОСОБА_1, то в даному випадку колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.481 МК України, вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на три доби, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.ч.1-2 ст.459 МК України, адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом. Суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

В силу п.43 ч.1 ст.4 МК України, посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

В контексті вищевикладених процесуальних норм із матеріалів справи вбачається, що згідно Наказу № 4 від 05 лютого 2015 року по ТзОВ «Верболіз», у зв'язку із виїздом директора виробництва ОСОБА_3 за межі України 06 лютого 2015 року, обов'язки директора по вирішенню митних питань покладено на ОСОБА_1.

Як наслідок, в даному випадку на момент порушення митних правил ОСОБА_1 була суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення таких правил, посадовою особою ТзОВ «Верболіз» та виконувала обов'язки директора по вирішенню митних питань, тому саме позивача на законних підставах притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 481 МК України, як посадову особу ТзОВ «Верболіз», що була в даний період відповідальною за дотриманням товариством митного законодавства України та діяла в інтересах товариства.

Колегія суддів на бере до уваги покликання апелянта на неправомірність притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до постанови № 24/20606/15 від 19 березня 2015 року, ОСОБА_1 було визнано винною у порушенні митних правил та притягнуто до відповідальності саме як тимчасово виконуючу обов'язки директора ТзОВ «Верболіз» (пункт 1 даної Постанови).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, які не знаходять свого підтвердження наявними матеріалами справи (письмовими доказами), а тому у задоволенні таких слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 14.12.2015 р. по справі № 443/876/15-а, 2-а/443/56/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 19.04.2016 року.