Справа № 812/1649/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1649/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Дюкаревій М.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Горбенка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Луганській області, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобов'язання визнати факт,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобов'язання визнати факт.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа надійшла до суду 01 березня 2016 року.

Ухвалою суду від 14 березня 2016 року відкрито провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Луганській області, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобов'язання визнати факт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що комісією ГУМВС України в Луганській області було проведено розслідування, за результатами якого складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.01.2015 року приблизно 0 19-00 год. з оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ лейтенантом міліції ОСОБА_4 від 12.10.2015 року, форми Н-5 та Акт №11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015 року форми НТ (далі - Акти), у висновках яких встановлено, що смерть ОСОБА_4 сталася в період проходження служби і не пов'язана з виконанням службових обов'язків. Вказані акти позивач отримала 04.11.2015 року.

З висновками розслідування за фактом смерті свого чоловіка ОСОБА_4 позивач не згодна з наступних підстав.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження, «одразу після поранення ОСОБА_1 оперуповноважений в ОВС відділу УБОЗ ГУМВСУ у Луганській області ОСОБА_4, з метою забезпечення її безпеки та запобігання подальшому вчиненню кримінального правопорушення ОСОБА_5, вимагав від нього припинення протиправних дій, однак ОСОБА_5, продовжуючи свої протиправні дії, зробив постріл з пістолета Макарова в область серця ОСОБА_4. завдавши останньому тілесне ушкодження, від якого він помер на місці». Ця обставина не заперечується в Актах, відповідно до яких причиною нещасного випадку, від якого настала смерть ОСОБА_4 є травма, одержана внаслідок протиправних дій іншої особи.

Однак комісією за результатами розслідування, на підставі ч. 2 п. 2.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок) зроблено висновок про визнання смерті оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4 такою, що сталася у період проходження служби та не пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Вважає вищевказаний висновок неправомірним, оскільки він суперечить положенням абзацу 2 пункту 33 статті 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 N 565-XII (який діяв на момент загибелі чоловіка), яким встановлено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Згідно п. 3.9 Порядку, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час припинення або запобігання злочинам або правопорушенням.

Тому, на думку позивача, смерть її чоловіка ОСОБА_4 є нещасним випадком, що трапився в період проходження служби та пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати Акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.01.2015 року приблизно 0 19-00 год. з оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ лейтенантом міліції ОСОБА_4 від 12.10.2015 року та Акт №11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015 року; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області визнати факт загибелі 28.01.2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_4, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обов'язків.

Позивач у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеному у позові та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник другого відповідача - ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, 01.04.2016 надав через канцелярію суду письмові заперечення проти адміністративного позову, з яких вбачається, що відповідно до наказу ГУМВСУ від 30.09.2015 № 2239, комісією, в період з 31.08.2015 р. по 12.10.2015 р. було проведене службове розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_4

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що позивач на протязі тривалого часу мешкала в одному жилому приміщенні, розташованому за адресою АДРЕСА_1, зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно рапорту від 13.08.2014 р., потерпілому, була видана його табельна вогнепальна зброя, а саме пістолет Макарова з маркуванням «НОМЕР_1» та набої до нього. Відповідно службових відомостей ГУМВСУ, потерпілий, був ознайомлений з правилами зберігання, носіння та використання табельної вогнепальної зброї, які передбачені наказами МВС України, під особистий підпис. Але в супереч вимог наказу МВС України від 07.09.201 1 № 657, яким затверджена Інструкція із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, а саме у п. 9.2. зазначено, що категорично забороняється залишати зброю без нагляду, де б це не було, потерпілий інколи залишав свою табельну вогнепальну зброю дома, тобто виходив на службу не озброєним, хоча відповідно до внутрішніх наказів та розпоряджень ГУМВСУ у зв'язку з оперативною обстановкою та проведенням АТО, був зобов'язаний постійно мати при собі свою табельну вогнепальну зброю. Крім того, потерпілий вогнепальну зброю зберігав серед особистих речей, без особистого нагляду та контролю за нею, де до неї мали доступ сторонні особи.

На погляд відповідача, потерпілий, усвідомлював свою безвідповідальну поведінку, у частині носіння та зберігання зброї, що він порушує накази та розпорядження МВС України, що його безвідповідальна поведінка може привести до нещасного випадку або до втрати зброї, що є грубим порушення службової (трудової) дисципліни.

28.01.2015 приблизно о 17.00 годині між гр. ОСОБА_5 його донькою ОСОБА_1 відбувся конфлікт в ході якого гр. ОСОБА_5 заволодів табельною вогнепальною зброєю ОСОБА_4 Вказаний конфлікт продовжувався до 19.00. В цей час до себе додому, після роботи, прийшов потерпілий, ОСОБА_5 продовживши сваритися, здійснив два постріли внаслідок яких позивачу були заподіяні тілесні пошкодження, а потерпілому вогнепальне поранення від якого останній помер.

Вказані факти були встановлені у ході досудового розслідування, працівниками прокуратури Луганської області за фактом внесеним та зареєстрованим № 00000025 від 28.01.2015 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченому ст. 121 та 115 КК України.

Крім того, вказані факти були підтверджені в ході службового розслідування комісією ГУМВСУ, яка діяла на підставі наказу ГУМВСУ від 30.09.2015 за № 2239.

За результатами роботи вказаної комісії ГУМВСУ, відповідно до наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346, яким затверджений «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» був складений АКТ (Форма Н-5 ) від 12.10.2015 р та Акт № 11 (НТ).

На думку ГУМВСУ, вказана подія є сімейною сваркою яка виникла на сімейно-побутовому конфлікті, яка в свою чергу призвела до трагічних наслідків та мала місце у зв'язку з перебуванням гр. ОСОБА_7 в стані сильного алкогольного сп'яніння.

Крім того, зброя з якої ОСОБА_7 зробив постріли була табельною вогнепальною зброєю ОСОБА_4, яка в свою чергу не перебувала безпосередньо у останнього, а знаходилась дома, що є грубим порушенням службової (трудової) дисципліни.

Згідно вимог наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346, яким затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, зазначено, що відповідно до п. 3.11. Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю", якщо він трапився в період проходження служби: унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків; при виконанні службового або громадського обов'язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

ОСОБА_4 було порушено вимоги наказу МВС України від 07.09.201 1 № 657, в частині залишення закріпленої за ним табельної вогнепальної зброї без нагляду, що є грубим порушення службової дисципліни.

На думку відповідача, відповідно до вимог закону відсутні правові підстави вважати, що загибель ОСОБА_4 є такою, що настала при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, та боротьби зі злочинністю.

На підставі вищенаведеного, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідачів у судовому засіданні підтримав письмові заперечення надані суду раніше та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1,2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.95-98).

19.08.2014 начальник УБОЗ ГУМВС України у Луганській області полковник міліції ОСОБА_3 звернувся з рапортом до начальника ГУМВС України у Луганській області генерал - лейтенанту міліції ОСОБА_8 щодо дозволу на видачу, постійне носіння та зберігання зброї працівникам УБОЗ ГУМВС України, зокрема ОСОБА_4 (а.с.140).

21.08.2014 ОСОБА_4 складено розписку про те, що ним отримано на тимчасове зберігання та носіння пістолет ПМ НОМЕР_1 (в комплекті 2 магазини), патрони ПМ в кількості 16 шт. (а.с.139).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 встановлено, що лейтенант міліції ОСОБА_4 наказом начальника ГУМВС України у Луганській області №323 о/с від 13.10.2014 призначений на посаду оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів організованих злочинних груп управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України у Луганській області.

28 січня 2015 року ОСОБА_4 загинув від вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням серця внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5

За фактом скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.115 КК України, 28.01.2015 першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Луганської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000025.

За результатами розслідування вказаного кримінального провадження, постановою старшого прокурора відділу прокуратури Луганської області від 26.06.2015 кримінальне провадження закрито у зв'язку зі смертю підозрюваного на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України.

Одночасно, відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України у Луганській області від 03.02.2015 №280, розпочато службове розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_4

В даному наказі підставою проведення таких розслідувань зазначено вимоги п.2.1 та 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230.

18.02.2015 начальником ГУМВС України у Луганській області затверджено Висновок про результати службового розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_4

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 вищевказаний висновок визнано протиправним та скасовано; зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області провести службове розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог чинного законодавства.

На виконання вищевказаної постанови суду комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було проведено розслідування, за результатами якого складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.01.2015 року приблизно 0 19-00 год. з оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ лейтенантом міліції ОСОБА_4 від 12.10.2015 року, форми Н-5 та Акт №11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015 року форми НТ, у висновках яких встановлено, що смерть ОСОБА_4 сталася в період проходження служби і не пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с.99-109).

Службовим розслідуванням встановлено що ОСОБА_4 було порушено вимоги п.10.12 Інструкції про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею та прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 141 від 27.03.2008, а також п. 9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України № 657 від 07.09.2011, що виразилось у незабезпеченні ним належного зберігання табельної вогнепальної зброї та залишенні її без нагляду (а.с.108).

Згідно п.1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи МВС України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

Підпунктом 1.2 Інструкції зазначено поняття службового розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (п.2.1 Інструкції).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вказана Інструкція поширюється на випадки проведення службових розслідувань саме дисциплінарних проступків, вчинених особами РНС, в тому випадку і їх загибель, повинна бути пов'язана зі скоєнням дисциплінарного проступку.

Пунктом 6.2 Інструкції передбачено, що виконавець з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування мають право викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

З акту № 11 від 12.10.2015 вбачається, що з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування було повторно опитано свідків події, направлено запит до Прокуратури Луганської області (а.с.105).

Постановою Прокуратури Луганської області про закриття кримінального провадження від 26.06.2015 встановлено наступне.

28 січня 2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходився за місцем свого тимчасового мешкання у орендованій квартирі за адресою: м. Сєвєродонецьк, де проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_6, донькою - ОСОБА_1 та її чоловіком - ОСОБА_4

У цей час до помешкання повернулися його дружина ОСОБА_6 та вагітна донька - ОСОБА_1

Під час сварки ОСОБА_5 дістав із сумки чоловіка своєї доньки - ОСОБА_4, який обіймав посаду оперуповноваженого в ОВС відділу УБОЗ ГУМВС України у Луганській області, його табельну вогнепальну зброю - пістолет Макарова з маркуванням «НОМЕР_1».

Погрожуючи вказаною вогнепальною зброєю, ОСОБА_5 утримував ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у квартирі та забороняв їм покидати помешкання. Вагітна ОСОБА_1 скаржилась батькові на болі в області живота, про те ОСОБА_5, достовірно знаючи про вагітний стан доньки, заборонив їй викликати медичне допомогу.

Приблизно о 19 годині 00 хвилин додому повернувся ОСОБА_4 Почувши останнього, ОСОБА_5, тримаючи у руці пістолет Макарова, вийшов на зустріч ОСОБА_4 У цей час ОСОБА_1, діючи з метою попередити свого чоловіка про небезпеку та наявність у батька зброї, вибігла слідом за ОСОБА_5 та штовхнула його в спину.

Після заподіяння ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_1, оперуповноважений в ОВС відділу УБОЗ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4, з метою забезпечення її безпеки та запобігання подальшому вчиненню кримінального правопорушення ОСОБА_5, вимагав від нього припинити протиправні дії.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5, знаходячись на відстані приблизно 1 метра від ОСОБА_4, реалізуючи раптово виниклий умисел на вбивство останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зробив постріл з пістолета Макарова в область серця ОСОБА_4, завдавши останньому тілесне ушкодження, від якого він помер на місці (а.с.110-115).

Відповідно до п.10.12. Інструкції про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею та прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 141 від 27.03.2008 (далі Інструкція) працівник, який отримав табельну вогнепальну зброю, боєприпаси та спеціальні засоби для постійного зберігання й носіння, зобов'язаний забезпечити їх збереження та постійно підтримувати в технічно справному стані.

Під час перебування працівника на службі видана йому табельна вогнепальна зброя та боєприпаси повинні знаходитися при ньому або в службовому сейфі, який виключав би можливість доступу до озброєння інших осіб.

Згідно з п.9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю затвердженої наказом МВС України № 657 від 07.09.2011 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що категорично забороняється залишати зброю без нагляду, де б це не було, а також передавати її іншим особам.

З постанови Прокуратури Луганської області про закриття кримінального провадження від 26.06.2015 вбачається, що ОСОБА_5 дістав із сумки чоловіка своєї доньки - ОСОБА_4 його табельну вогнепальну зброю - пістолет Макарова з маркуванням «НОМЕР_1», в той час коли останнього дома не було, тобто вказана зброя не перебувала в той час у ОСОБА_4, а знаходилась дома без нагляду, чим порушено положення вищевказаних Інструкцій.

Відповідно до п.10.7. Інструкції про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею та прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 141 від 27.03.2008 забороняється видача табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів для постійного зберігання й носіння працівникам, які не мають належних умов для їх зберігання за місцем проживання.

Належні умови передбачають наявність за місцем постійного проживання працівника прикріпленого до стіни або підлоги металевого ящика з внутрішнім замком, який виключав би можливість доступу до озброєння й спецзасобів інших осіб.

Відмова у видачі працівникові табельної вогнепальної зброї, боєприпасів та спеціальних засобів оформляється рішенням комісії та відповідною резолюцією начальника на рапорті працівника з обов'язковим зазначенням мотивів відмови.

В актах зазначено, що вчиненню ОСОБА_4 порушення службової дисципліни сприяло порушення керівництвом УБОЗ ГУМВСУ вимог п. 10.7 Інструкції про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею та прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 141 від 27.03.2008, що виразилось у видачі табельної вогнепальної зброї для постійного зберігання та носіння працівникові, який не мав належних умов для його зберігання, що, на думку суду, не давало підстав для порушення Інструкції про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею та прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 141 від 27.03.2008, а також п. 9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України № 657 від 07.09.2011.

Отже, з аналізу вищенаведеного, судом встановлено, що встановлені відповідачем факти під час службового розслідування щодо порушення потерпілим - ОСОБА_4 службової дисципліни знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Випадки загибелі працівників органів МВС України підпадають під проведення спеціального розслідування, проведеного згідно п.4 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (далі Порядок).

Спеціальне розслідування організовує наказом (розпорядженням) керівник органу (п.4.3. Порядку). Строк проведення - 10 робочих днів (п.4.5. Порядку).

За результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5, де зазначається один з таких висновків про нещасний випадок (у тому числі поранення): нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків; нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків; нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. Також оформлюються інші матеріали, передбачені п.4.13 цього Порядку, в тому числі і акт за формою Н-1 або НТ в двох примірниках (п.3.8.-3.12, п.4.6. Порядку).

Згідно ч. 2 п. 3.11 Порядку комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, унаслідок порушення потерпілим службової (трудового) дисципліни.

Позивач не оскаржує порядок проведення службового розслідування, за результатом якого винесено оскаржувані акти.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що висновки відповідача в актах Н-5 та НТ щодо визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4 в період проходження служби таким, що не пов'язаний з виконанням службових обов'язків є обґрунтованими, що відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим оскаржувані акти не підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо встановлення певного факту, суд зазначає, що такий спосіб захисту порушеного факту не відповідає положенням статей 105, 162 КАС України і не може бути застосований в межах адміністративного судочинства, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 488,00 грн. (а.с.32).

Зважаючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Луганській області, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобов'язання визнати факт,- відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 22 квітня 2016 року.

Суддя Т.І. Ковальова