Справа № 826/2665/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2016 року № 826/2665/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича (далі - відповідач та/або уповноважена особа), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича щодо не включення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом АТ «Банк «Національні інвестиції» у розмірі 200 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем всупереч чинного законодавства безпідставно не включено позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та позбавив можливості останнього отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Водночас, позивач акцентував увагу, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощуком Ігорем Григоровичем не визначено конкретної підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, які передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на вказане, позивач просив адміністративний позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. Обґрунтовуючи свою правову позицію вказав, що наказом від 13.11.2015 №56/1-ос «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) повідомлено сторони про його нікчемність та застосовано наслідки нікчемності (недійсності) правочину, а саме повернуто сторони в попередній стан - перераховано (повернуто) кошти в сумі 200 000, 00 грн. з поточного рахунку позивача на поточний рахунок ОСОБА_3

За таких обставин, відповідач вважає, що діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, 14.03.2016 позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, з огляду на що, суд дійшов до висновку про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

16.09.2015 між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Банк «Національні інвестиції» укладено договір №27425980/11/Т банківського рахунку фізичної особи (далі - договір банківського рахунку).

Згідно п. 1.1 вказаного договору банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) НОМЕР_1 в 980 у національній та/або іноземній валюті та здійснює його розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до виписки по особовим рахункам з 01.09.2015 по 18.09.2015, яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що на рахунок позивача НОМЕР_1 17.09.2015 було зараховано грошові кошти в розмірі 200 000, 00 грн. з призначенням платежу «повернення безвідсоткової позики згідно договору б/н від 03.04.2015.

Разом з цим, постановою Національного банку України від 15.09.2015 №607/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції до категорії проблемних» (далі - Постанова НБУ 607/БТ) було прийнято рішення про віднесення AT «Банк «Національні інвестиції» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №613 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно змісту зазначеного рішення у публічному акціонерному товаристві «Банк «Національні інвестиції» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора AT «Банк «Національні інвестиції» начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку Ігорю Григоровичу строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.

Між тим, постановою Правління Національного банку України від 01.12.2015 №853 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції», внаслідок чого, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.12.2015 №214 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Вказаним вище рішенням розпочато процедуру ліквідації банку та розпочато виплату коштів вкладникам публічного акціонерного банку «Банк «Національні інвестиції».

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем отримано повідомлення №4875/03 від 02.02.2015, яким доведено до відома останнього, що правочин від 17.09.2015 щодо перерахування грошових коштів за платіжним дорученням в сумі 200 000, 00 грн. з поточного рахунку, відкритого в АТ «Банк «Національні інвестиції» на ім'я ОСОБА_3 НОМЕР_2 на поточний рахунок ОСОБА_1 є нікчемними з підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Окрім того, повідомленням №4924/03 від 02.12.2015 відповідач повідомив позивача про нікчемність договору банківського рахунку НОМЕР_1 від 16.09.2015 з підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

На думку позивача, в даному випадку наявна бездіяльність уповноваженої особи, оскільки законом визначений чіткий перелік підстав, при яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти.

При цьому, ОСОБА_1 акцентував увагу суду на тому, що відповідачем конкретних підстав нікчемності правочинів неплатоспроможного банку не наведено, а тому останній вважає наявність обставин порушення своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Суд при вирішенні спору керується приписами Закону №4452-VI у редакції, що діяла на час виникнення спір правовідносин.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 вказаного закону вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, а вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI).

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

В той же час, Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку (ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI).

В силу приписів п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Так, ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

В редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб» від 02.03.2015 № 218-VIII (що діяла з 08.03.2015 до внесення змін до статті 38 Закону згідно із Законом України від 16.07.2015 N 629-VIII) наведені повноваження покладалися виключно на уповноважену особу Фонду.

Вказана позиція щодо нікчемності правочину повністю узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Так, нормою ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Також, згідно з ч. 2 ст. 215 цього Кодексу недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, з контексту наведених норм права вбачається законодавчо визначене право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або уповноваженої особи Фонду (в межах делегованих повноважень) на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (дані висновки відповідають позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена в його постанові від 21.01.2016 № К/800/26658/15).

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на виконання ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа прийняла наказ від 22.09.2015 №30 «Про перевірку вкладів фізичних осіб».

Зазначеним наказом створено комісію з перевірки вкладів фізичних осіб. До повноважень зазначеної комісії віднесено, зокрема, виявлення банківських операцій в період застосування обмежень щодо певних категорій банківських операцій в період застосування обмежень щодо певних категорій операцій відповідно до Постанови НБУ 607/БТ.

В подальшому, наказом уповноваженої особи від 22.09.2015 №32 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених AT «Банк «Національні інвестиції» за період з 18.09.2014 до 18.09.2015 на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

За результатами перевірки комісіями встановлено, перелік правочинів (у тому числі договорів), що вчинялися в період дії Постанови НБУ 607/БТ.

Зокрема, комісіями виявлено, що всупереч вимогам Постанови НБУ 607/БТ 16.09.2015 року між ОСОБА_1 та AT «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» укладено договір банківського рахунку та 17.09.2015 року відповідно до платіжного доручення на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1, що відкритий в AT «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» з поточного рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_3 було перераховано грошові кошти на суму 200000,00 грн. з призначенням платежу - «Повернення безвідсоткової позики згідно договору б/н від 03.04.2015р. Без ПДВ Не за ЦП».

Враховуючи висновки комісії (оформлених у вигляді протоколів від 05.11.2015 №1/4 та від 11.11.2015 №4) уповноважена особа наказом №56/1-ос від 13.11.2015 «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» визнала операції, правочини, договори, перелік яких наведено в Додатку №1 (у тому числі правочин від 17.09.2015 щодо перерахування грошових коштів в сумі 200 000, 00 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_3 на поточний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 з призначенням платежу «повернення безвідсоткової позики згідно договору б/н від 03.04.2015») нікчемними згідно п. 9 с. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається судом з виписки по особовим рахункам з 16.09.2015 по 01.12.2015 відповідачем на підставі наказу №56/1-ос від 13.11.2015 «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) 27.11.2015 застосовано наслідки нікчемності правочину, а саме повернуто сторони в попередній стан - перераховано (повернуто) кошти в сумі 200 000, 00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 на поточний рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2.

Поряд з цим, представник відповідача у своїх запереченнях зазначив, що всупереч Постанови Правління Національного банку України від 15.09.2015 № 607/БТ, 17.09.2015 було здійснено перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_3 на рахунок позивача у розмірі 200 000, 00 грн.

Приймаючи до уваги те, що нормою ст. 26 Закону № 4452-VI визначено, що сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 грн., на думку відповідача, фактично ОСОБА_3 здійснено штучне розподілення коштів, які знаходились на його поточному рахунку, між фізичними особами (в тому числі і між ОСОБА_1.), та в результаті чого збільшено гарантовану суму відшкодування за вкладами фізичних осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що, в свою чергу, призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку з порушенням норм законодавства.

Зі змісту позову та наявних у справі матеріалів справи вбачається, а сторонами не заперечується факт внесення/перерахування третьою особою (ОСОБА_3.) зі свого поточного рахунку в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 200 000, 00 грн. з призначенням платежу «повернення безвідсоткової позики згідно договору б/н від 03.04.2015».

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом, в контексті ч. 4 ст. 11 КАС України, з метою з'ясування всіх фактичних обставин справи витребувано ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 22.03.2016 від позивача належним чином засвідчену копію договору позики б/н від 03.04.2015.

Проте, ані під час розгляду справи, ані на виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 не подано суду оригінал та/або копію договору про надання безвідсоткової позики, датованого 03.04.2015. В той же час, в матеріалах справи відсутня розписка або інший документ щодо отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 коштів у сумі 200 000 грн. Письмові пояснення про причини відсутності таких документів позивачем суду також не надано.

Окрім того, в тексті позову ОСОБА_1 відсутня інформація щодо мети і способу надання позивачем позичальнику ОСОБА_3 безвідсоткової позики у значному розмірі, строку надання такої позики.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів уповноваженої особи щодо відсутності підстав для включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів Фондом в межах гарантованої суми, оскільки відповідач виявив нікчемність правочину щодо переказу коштів, що свідчить про відсутність права у вкладника за договором банківського рахунку на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Відтак, суд дійшов висновку, що уповноважена особа правомірно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Як наслідок, позовні вимоги про зобов'язання уповноваженої особи Фонду Волощука І.Г. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Банк "Національні інвестиції" задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до Загального реєстру, також задоволенню не підлягають, оскільки уповноважена особа в силу Закону № 4452-VI не є тим суб'єктом, що його складає.

Разом з цим, в ході розгляду справи судом не встановлено бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то відсутні підстави для відшкодування судових витрат позивачу.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов