Справа № 810/165/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/165/16 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Автономної республіки Крим Калини О.Л. на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом першого заступника прокурора Автономної республіки Крим Калини О.Л. в інтересах держави в особі Фонду державного майна Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна України до Торгово-промислової палати України , третя особа - TOB «Пан Укрейн» про визнання недійсним сертифікату, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року перший заступника прокурора Автономної республіки Крим Калина О.Л. в інтересах держави в особі Фонду державного майна Автономної Республіки Кримг Фонду державного майна України звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торгово-промислової палати України, третя особа - ТОВ «Пан Укрейн», в якому просив визнати недійсним сертифікат №892 від 13.10.2014 року про форс-мажорні обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України Товариству з обмеженою відповідальністю «Пан Укрейн».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року позовну заяву першого заступника прокурора Автономної республіки Крим Калини О.Л. в інтересах держави в особі Фонду державного майна Автономної Республіки Крим , Фонду державного майна України повернуто позивачеві, з тих підстав, що даний спір не підсудний Київському окружному адміністративному суду, оскільки учасники даного спору знаходяться на території м. Києва та м. Херсон.

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Підсудністю справи вважається правовий інститут, що містить сукупність юридичних ознак (властивостей) справи, на основі яких закон визначає суд, що має право та зобов'язаний розглянути таку справу й вирішити її по суті. При цьому підсудність справи визначається за допомогою трьох критеріїв, які позначаються як різновиди підсудності справ, а саме: предметної, територіальної та ін станційної.

Предметна підсудність передбачає право суду певної інстанції розглядати справу у першій інстанції. Зазначу, що правильне визначення предметної підсудності адміністративної справи є дуже важливим, оскільки порушення правил предметної підсудності має наслідком скасування судового рішення.

Територіальна підсудність розмежовує між однорідними судами повноваження з розгляду справ залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Вона персоніфікує суди з розгляду справ, визначає, який конкретно суд може розглянути конкретну справу по першій інстанції.

Правила інстанційної підсудності поряд із правилами предметної та територіальної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правила інстанційної підсудності дають відповідь на питання, які суди розглядають справи у першій інстанції, а які - в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів та референдуму.

За приписами ст. 19 КАС України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 цієї ж статті встановлює, що адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Тобто, якщо предметом адміністративної справи є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної юридичної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Водночас, відповідно до положень статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам змінено та зобов'язано забезпечити розгляд адміністративних справ, зокрема, Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим - Київським окружним адміністративним судом.

Таким чином, якщо одна із сторін на дату відкриття провадження в адміністративній справі перебуває (здійснює в тому числі відповідні владні функції) на тимчасово окупованій території України та така справа підсудна Окружному адміністративному суду Автономної Республіки Крим, розгляд таких справ здійснює Київський окружний адміністративний суд.

У разі якщо ж позовна заява територіально не підсудна Окружному адміністративному суду міста Севастополя або Окружному адміністративному суду Автономної Республіки Крим то її територіальна підсудність визначається за загальними правилами, встановленими статтею 19 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи, місцезнаходженням позивача - Фонду майна АРК є вул. Севастопольська, 17, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, у зв'язку з чим, прокурор звернувся до Київського окружного адміністративного суду на підставі ч.2 ст.19 КАС України за вибором позивача.

Однак колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що судом першої інстанції помилково визначено Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим позивачем.

Зокрема, судом першої інстанції вказано, що станом на дату звернення прокурора до суду відповідно до положень пункту 1 наказу № 2167 від 19.08.2014 Фонду державного майна України, затвердженого в Міністерстві юстиції України 02.09.2014 за №1058/25835, в умовах тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим повноваження Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі та Представництва Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі тимчасово делеговані Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Херсонській області.

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі є іншою юридичною особою, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що місцезнаходження одного із позивачів місто Херсон є необґрунтованим, тобто суд невірно визначив територіальну підсудність даної справи, посилаючись на місцезнаходження сторін.

З огляду на викладене суд помилкового визначив підсудність справи адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Херсон.

Крім того, 11.04.2016 року від Торгово-промислової палати України на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшла заява про закриття провадження по справі.

У заяві відповідач посилається на те, що вказану справу взагалі не належить розглядати в порядку адміністративної юрисдикції.

Однак, колегія суддів зауважує, що оскільки провадження у справі першою інстанцією взагалі відкрито не було, то суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в межах Ухвали про повернення позовної заяви і апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі необхідно звернути увагу, не лише на територіальну підсудність даної справи, а й на юрисдикцію адміністративних судів щодо розгляду даного спору, оскільки у судовій практиці існують різні точки зору з цього приводу.

Так, в матеріалах справи містяться рішення Господарського суду м. Києва, Київського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України по справі № 910/11826/15.

Колегія суддів зауважує, що Вищий адміністративний суд України, також, робив висновки щодо того чи належить такі спори (з приводу встановлення правомірності сертифіката про форс-мажорні обставини) розглядати в порядку адміністративного судочинства (ухвала ВАС України від 30.12.2015 року по справі №К/800/54323/15, ухвала ВАС України від 22.01.2016 року по справі №К/800/2108/16).

Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що дана справа не підсудна Київському окружному адміністративному суду, з підстав, викладених в ухвалі, оскільки Фонд майна Автономної Республіки Крим і Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також, Представництво Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі є різними юридичними особами. Проте, зауважує про необхідність, під час вирішення питання про відкриття провадження, дослідження підсудності даного спору адміністративним судам

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана ухвала прийнята судом з порушенням норм процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 195, 196, 199, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія судді, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Автономної республіки Крим Калини О.Л. на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року - скасувати, справу №810/165/16 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, з урахуванням підсудності справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 20 квітня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.