Справа № 681/112/16-а
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/112/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Калінка А.А.

з участю позивача, представників відповідача Янчука О.М., Нікончук О.О., Поліщук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Полонської районної Ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_4 29.01.2016 року звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням доповнень просив:

визнати протиправною бездіяльність голови Полонської районної ради (далі Рада) Янчука О.М. щодо не внесення записів до його трудової книжки про поновлення на посаді заступника голови цієї ради та звільнення у зв'язку з закінченням повноважень, та зобов'язати відповідача внести зазначені записи у трудову книжку;

стягнути з Ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за 494 робочих дні із розрахунку 377.50 грн. одноденного заробітку, компенсацію за невикористану відпустку 98 днів по 242,96 грн. за кожен день, матеріальні допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань у сумах по 7031,54 грн. кожна, індексацію у зв'язку з несвоєчасною виплатою перелічених сум, а також моральну шкоду в розмірі 8000 грн.;

стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки і не проведення відповідних записів у ній за період з 27.11.2015 року по час винесення рішення суду з розрахунку 377.50 грн. одноденного заробітку;

зобов'язати Раду сплатити обов'язкові страхові платежі до Пенсійного фонду із присуджених для нього виплат;

встановити судовий контроль за виконанням постанови суду;

винести окрему ухвалу щодо порушення відповідачем законодавства.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що 05.07.2013 року він був звільнений з посади заступника голови ради, однак постановою Шепетівського міськрайонного суду від 07.10.2013 року таке звільнення визнано незаконним, та його поновлено на попередній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.07. по 07.10.2013 року із розрахунку 377.50 грн. одноденного заробітку, визнано недійсним запис у трудовій книжці від 22.07.2013 року, а також стягнуто моральну шкоду 2000 грн.

Після постановлення вказаного судового рішення він з 08.10.2013 року став працювати на попередній посаді.

05.12.2013 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Шепетівського міськрайсуду, а в задоволенні заявленого ним позову відмовлено, та 06.12.2013 року його знову було звільнено з роботи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.09.2015 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано і залишено в силі постанову Шепетівського міськрайонного суду.

27.11.2015 року у нього закінчились повноваження депутата Полонської районної ради VІ скликання, із цього часу відпали підстави для поновлення його на посаді, однак відповідач зобов'язаний був внести до трудової книжки відповідні записи, та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.12.2013 року по 27.11.2015 року, а також зазначені вище компенсації за невикористані відпустки, матеріальні допомоги, індексацію, що ним до цього часу не вчинено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявлені ним позовні вимоги підтримав, та просив їй задовольнити у повному обсязі.

Представники Полонської районної ради позов визнали частково, та пояснили, що Рада погоджується виплати позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.12.2013 року по 27.11.2015 року 495 днів, із розрахунку його середньоденного заробітку, обчисленого за два останні місяці роботи, тобто це жовтень, листопад 2013 року, що становить 342,12 грн. Решта вимог заявлених ОСОБА_4 до Ради є незаконними. Також зазначили, що позивач будучи поновленим на посаді заступника голови ради отримував пенсію, право на яку у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року відповідально до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», він не мав, у зв'язку з чим для ОСОБА_4 не може бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду дослідивши матеріали справи суд вважає позов слід задовольнити частково.

Встановлено, що позивач працював на посаді заступника голови Полонської районної ради з 02.12.2010 року.

05.07.2013 року ОСОБА_4 було звільнено з посади заступника голови ради, однак постановою Шепетівського міськрайонного суду від 07.10.2013 року таке звільнення визнано незаконним, позивача поновлено на попередній посаді, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, та в частині поновлення на роботі і виплати середнього заробітку за один місяць в сумі 7927 грн. 50 коп. постанова допущена до негайного виконання.

08.10.2013 року ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків заступника голови Полонської районної ради.

05.12.2013 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Шепетівського міськрайсуду та в позові ОСОБА_4 відмовлено, через що його 06.12.2013 року знову було звільнено з роботи у зв'язку з достроковим припиненням повноважень заступника голови ради.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.09.2015 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано і залишено в силі постанову Шепетівського міськрайонного суду.

Позивач 02.11.2015 року подав до Полонської районної ради копії виконавчих листів, зокрема про поновлення на роботі, а також трудову книжку, однак на роботу його поновлено не було, а 27.11.2015 року у ОСОБА_4 закінчились повноваження депутата Полонської районної ради VІ скликання, а тому із цього часу відпали підстави для поновлення його на посаді.

07.12.2015 року відповідач видав для позивача трудову книжку, до якої не вніс записи щодо поновлення ОСОБА_4 на роботі на підстави зазначеної ухвали ВАС України, та про його звільнення з посади у зв'язку з закінченням 27.11.2015 року повноважень депутата районної ради.

16 лютого 2016 року Полонська районна рада направила для ОСОБА_4 листа в якому пропонувалось для нього надати трудову книжку для здійснення відповідних записів. Цей лист позивач отримав 18.02.2016 року, однак трудову книжку відповідачу не надав.

Вирішуючи питання законності позовних вимог суд виходить із такого.

Оскільки, звільнення ОСОБА_4 з посади заступника голови Полонської районної ради із підстави дострокового припинення повноважень визнано вказаними судовими рішеннями незаконним, а відтак у період з 06.12.2013 року по 27.11.2015 року у позивача мав місце вимушений прогул, а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який становить 495 робочих днів, що визнається сторонами.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку визначено, що середній заробіток, зокрема за час вимушеного прогулу, за затримку у видачі трудової книжки плата обчислюється виходячи з виплат за

останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті у вказаних випадках, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Після цього проводиться множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається із матеріалів справи, останні два місяці роботи ОСОБА_4, що передують початку нарахування для нього середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 6.12.2013 року) є жовтень та листопад 2013 року.

За роботу у вказаних місяцях позивачу нарахована заробітна плата в сумах 5680,71 грн. та 7661,80 грн., за відпрацьованих 39 робочих днів. Відтак, середньоденний його заробіток становить 342,12 грн. (5680,71 грн. + 7661,80 грн. : на 39).

Отже, за 495 робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_4 має бути виплачено 169 349,40 грн.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 4 названого Закону встановлює, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Суд погоджується із розрахунком сум індексації, що надав відповідач, згідно якого загальна сума індексації заробітної плати позивача за період з 06.12.2013 року по 27.11.2015 року становить - 8828,28 грн., оскільки він відповідає вимогам зазначеного Закону.

Відповідно до статті 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України 9.07.93 N 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 (далі Інструкція), до трудової книжки вносяться, зокрема, усі відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з пунктом 2.10 Інструкції в разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу визнається недійсним. У такому випадку в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі", а в графі 4 робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Положення пункту 4.1 Інструкції визначають, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене до трудової книжки позивача мали бути внесені в хронологічному порядку всі відомості про його звільнення та поновлення на роботі з посиланням на відповідні розпорядження.

Разом з тим, Полонська районна рада після звільнення ОСОБА_4 з роботи, що мало місце 27.11.2015 року, видала для нього трудову книжку, в яку не внесла записи про поновлення позивача на посаду заступника голови ради, та звільнення з цієї посади у зв'язку з закінченням повноважень депутата ради.

Такі дії, суперечать положенням зазначених нормативних актів, а відтак суд визнає їх протиправними, та покладає обов'язок на голову районної ради усунути ці порушення.

В силу статті 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з наступними змінами і доповненнями, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Оскільки з вини Ради ОСОБА_4 при його звільненні видана трудова книжка в якій зазначені неправильні дата та причина звільнення, що на думку суду, перешкоджало позивачу працевлаштуватись на іншу роботу, а тому він має право на стягнення з відповідача також середнього заробітку після звільнення з роботи починаючи з наступного робочого дня після 27.11.2015 року, тобто з 30.11.2016 року.

18.02.2016 року ОСОБА_4 одержав листа в якому відповідач просив його надати трудову книжку для внесення до неї відповідних записів, що позивачем не виконано, а тому після вказаної дати ОСОБА_4 не має права на отримання середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, так як така затримка відбувається не з вини Ради.

Таким чином, за період з 30.11.2015 року по 18.02.2016 року (57 робочих днів) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в сумі 19500, 84 грн. (57х342,12).

Так як, ОСОБА_4 присуджено розміри сум без урахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів, тому відповідач при виплаті таких коштів, має вирахувати і перерахувати до відповідних фондів вказані платежі.

На підставі ст.237-1 КЗпП ОСОБА_4 має право на стягнення з Полонської районної ради моральної шкоди, оскільки через незаконне звільнення, несвоєчасну виплату заробітку, видачу неправильно заповненої трудової книжки він ніс моральні переживання.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням глибини душевних страждань, які несе позивач, їх тривалості, та виходячи при цьому із засад розумності і справедливості, а встановлює такий розмір в сумі 3500 грн.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги заявленої ОСОБА_4 щодо стягнення на його користь компенсації за невикористану відпустку 98 днів за період з 6.12.2013 року по 27.11.2015 року із розрахунку 242,96 грн. середньоденного заробітку, оскільки ст. 235 КЗпП передбачає, що в разі незаконного звільнення працівника з роботи на його користь з роботодавця стягується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Стягнення, окрім середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ще й компенсації за невикористану у цей період відпустку, законодавством не передбачено. .

Також, не підлягають виплаті для позивача матеріальні допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань у сумах по 7031,54 грн. кожна, які за позицією ОСОБА_4 він мав би отримати у період вимушеного прогулу.

Порядок виплати вказаних допомог регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Згідно до підпункту 3 пункту 2 вказаного Порядку надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Аналогічна норма щодо підстав та порядку надання зазначеної матеріальної допомоги міститься у колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом Полонської районної ради (пункт 7.2).

Отже, матеріальні допомоги передбачені згаданою постановою КМ України надаються та виплачуються працівникові лише при фактичному наданні для нього щорічної відпустки.

Виплата таких допомог у зв'язку з знаходженням працівника у вимушеному прогулі законодавством не передбачена.

На думку суду, не є доцільним винесення по справі окремої ухвали, як цього вимагає позивач, оскільки всі допущені службовими особами порушення закону зазначені у цій постанові, копії якої будуть вручені сторонам, котрі мають право ініціювати питання відповідальності винних осіб.

Суд не приймає до уваги доводи представників Ради про те, що ОСОБА_4 у період вимушеного прогулу отримував пенсію, право на яку у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року відповідально до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», він не мав, у зв'язку з чим для позивача не може бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки законодавством, зокрема ст. 235 КЗпП не передбачено, що у разі отримання працівником пенсії у період вимушеного прогулу, останній не має право на оплату середнього заробітку за вимушений прогул.

Крім цього, питання щодо права ОСОБА_4 на виплату йому пенсії у період вимушеного прогулу у разі виникнення про це спору, може бути вирішено окремо за позовом заінтересованої сторони.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 з 06.12.2013 року не отримував заробітну плату, а тому відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 256 КАС України необхідно допустити негайне виконання постанови суду щодо присудження позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.12.2013 року по 27.11.2015 року.

Також, на думку суду, згідно до ч.1 ст. 267 КАС доцільно встановити судовий контроль за виконанням постанови суду у частині, допущеній до негайного виконання.

Керуючись наведеним ст.ст. 11,71, ч.3 ст. 160, ст.ст. 162, 163, п.1 ч.2 ст. 256, ст. 267 КАС України суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність голови Полонської районної ради Янчука О.М. щодо невнесення до трудової книжки ОСОБА_4 записів про його поновлення на посаді заступника голови цієї ради та про послідуюче звільнення з роботи у зв'язку з закінченням повноважень, і зобов'язати відповідача внести до трудової книжки позивача зазначені записи.

Стягнути з Полонської районної ради на користь ОСОБА_4:

середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним його звільненням з роботи за період 06.12.2013 року по 27.11.2015 року (495 робочих днів) в сумі 169 349 (сто шістдесят дев'ять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 40 коп., та індексацію заробітної плати за вказаний період в сумі 8828 (вісім тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 28 коп.;

середній заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 30.11.2015 року по 18.02.2016 року (57 робочих днів) в сумі 19 500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) грн. 84 коп.;

моральну шкоду в розмірі - 3500 (три тисячі п'ятсот грн.).

Зобов'язати Полонську районну раду при виплаті перелічених сум коштів, окрім моральної шкоди, вирахувати та сплатити відповідні податки, збори, інші обов'язкові платежі.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням в сумі 169 349 грн.

Зобов'язати Полонську районну раду подати суду до 31 травня 2016 року звіт щодо негайного виконання судового рішення.

В решті вимог позову- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному її обсязі.

Головуючий ________________