Справа № 826/6871/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/59091/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "Текнопак" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ТОВ "Текнопак" до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною бездіяльності,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Текнопак" звернулося з позовом в якому просило: визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка полягає у невидачі дозволу на виконання реставраційних робіт на підставі поданої 15 жовтня 2013 року заяви ТОВ «Текнопак» на отримання дозволу на виконання реставраційних робіт на об'єкт «Реставрація з пристосуванням пам'ятки архітектури 1818 року - будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби № 11/13А по вулиці Костянтинівська/Хорива Подільського району м. Києва»; визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка полягає в залишенні без відповіді звернення ТОВ «Текнопак» від 04 березня 2014 року щодо надання дозволу на виконання реставраційних робіт на об'єкт «Реставрація з пристосуванням пам'ятки архітектури 1818 року - будинку А. Меленського та реконструкція нежитлової будівлі під офісно-готельний комплекс в складі садиби № 11/13А по вул. Костянтинівська/Хорива Подільського району м. Києва» згідно раніше поданих документів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та прийняти нове рішення яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 вересня 2013 року позивач звернувся до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про видачу дозволу на виконання реставраційних робіт в будинку по вул. Костянтинівська/Хорива, 11/13 А.

Листом від 06 вересня 2013 року № 066/02-2329 відповідач повідомив позивача про те, що для отримання дозволу на виконання реставраційних робіт необхідно на підставі відповідного реставраційного завдання виконати проект реставрації вказаного об'єкту та погодити його з Управлінням, після чого Управлінням буде підготовлено відповідний Дозвіл на виконання будівельних робіт.

15 жовтня 2013 року позивач через дозвільний центр повторно звернувся до відповідача з аналогічною заявою, на яку листом від 22 жовтня 2013 року № 066/02-6820 відповідач повідомив про те, що будівля по вул. Костянтинівська/Хорива 11/13 А перебуває на державному обліку як пам'ятка місцевого значення, згідно розпорядження Представника Президента від 17 лютого 1994 року № 105 вх. № 69 та знаходиться в Центральному історичному ареалі м. Києва.

В листі також було повідомлено позивача про те, що для отримання дозволу на проведення реставраційних робіт необхідно подати до Управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) погоджену в установленому порядку, у т.ч. Управлінням, проектну документацію на виконання реставраційних робіт на вказаному об'єкті, розроблену на підставі реставраційного завдання від 26 вересня 2013 року № 74.

04 березня 2014 позивач втретє звернувся до відповідача з листом про погодження проекту реставрації та видачу дозволу на проведення реставраційних робіт.

Листом від 03 квітня 2014 року № 066/09-800 позивача було повідомлено про те, що для вирішення порушеного позивачем питання необхідно надати науково-проектну документацію та демонстраційний матеріал на розгляд Консультативної ради Управління охорони культурної спадщини.

Також, листом від 07 липня 2014 року № 066/09-827 відповідач запропонував позивачу взяти участь в роботі Консультативної ради Управління. За результатами засідання Консультативної ради Управління охорони культурної спадщини від 09 квітня 2014 року, прийнято рішення про відмову в рекомендації до погодження Управлінням проекту реставрації, поданого позивачем.

Вважаючи незаконною бездіяльність відповідача щодо невидачі дозволу на виконання реставраційних робіт та в залишенні без відповіді звернення ТОВ «Текнопак» від 04 березня 2014 року щодо надання дозволу на виконання реставраційних робіт, позивач звернувся з даним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III , забороняється змінювати призначення пам'ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 вищевказаного Закону, консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках місцевого значення (крім пам'яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони, на щойно виявлених об'єктах культурної спадщини, реєстрація дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок.

Згідно ст. 61 Закону України «Про охорону культурної спадщини», набуття суб'єктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на об'єктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на звернення позивача із заявою від 04 березня 2014 року Управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відповіді у відповідності до закону, а саме проінформовано позивача, у строки передбачені законом, про розгляд порушеного ним у заяві питання на засіданні Консультативної ради Управління та необхідність надання позивачем додаткових документів.

З огляду на надання відповіді на заяви товариства від 04.03.2014 року, суди правомірно вказали на безпідставність вимоги товариства про незаконність бездіяльності відповідача щодо залишення без розгляду його заяви. Щодо вимоги про визнання незаконною бездіяльності відповідача, що полягала у невидачі дозволу на виконання реставраційних робіт, суди виходили з того що такий дозвіл може бути виданий відповідачем лише на підставі погодженої з управлінням науково-проектної документації.

Оскільки Закон України «Про охорону культурної спадщини» є спеціальним законодавчим актом, який регулює правовий режим використання пам'яток культурної спадщини, проведення будівельних робіт в межах пам'яток культурної спадщини має відбуватись з урахуванням особливостей, ним визначених.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні питання надання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідач з дотриманням вимог закону.

Доводи касаційної скарги не свідчать про допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ТОВ "Текнопак" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець