Справа № 804/16515/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.01.2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Малого приватного підприємства фірми «Мгновєніє», в якому просив стягнути з відповідача на користь Павлоградського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, заборгованість у розмірі 7751 грн. 74 коп..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2013 року, у задоволеніі адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2015 року вищевказані судові рішення було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Малого приватного підприємства фірми «Мгновєніє» на користь Павлоградського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області суму заборгованості в розмірі 7751 грн. 74 копійки.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Мале приватне підприємство фірма «Мгновєніє» зареєстроване в Павлоградському об’єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

29.08.2011 року на підставі пункту 2 частини дев’ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» Павлоградським об’єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області прийняті рішення №2358, №2359, №2360, №2361, №2362, №2363, №2364, №2365, №2366 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені до Малого приватного підприємства фірми «Мгновєніє» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в розмірі 7751 грн. 74 коп. (а.с.7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23).

Згідно цих рішень позивача до МПП фірма «Мгновєніє» було застосовано фінансові санкції та пеня: відповідно до рішення №2358 - за період з 20.12.2007 року по 28.07.2011 року; рішення №2359 - за період з 21.01.2008 року по 28.07.2011 року; рішення №2360 - за період з 20.02.2008 року по 28.07.2011 року; рішення №2361 - за період з 20.03.2008 року по 28.07.2011 року ; рішення №2362 - за період з 03.09.2007 року по 28.07.2011 року; рішення №2363 - за період з 22.10.2007 року по 28.07.2011 року ; рішення №2364 - за період з 20.11.2007 року по 28.07.2011 року; рішення №2365 - за період з 20.09.2007 року по 28.07.2011 року; рішення №2366 - за період з 20.08.2007 року по 28.07.2011 року.

Зазначені рішення надсилалися на адресу відповідача та отримані останнім 02.09.2011 року, що підтверджується відповідним листом позивача та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25, 26).

Також на адресу відповідача надсилалась вимога від 05.12.2011 року №Ю-286, яка отримана відповідачем 10.12.2011, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Відповідачем заборгованість у встановлені законом строки не сплачено, у зв’язку з чим Павлоградське об’єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у зв’язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені штрафні санкції, які виникли за період до 01 січня 2011 року, мають бути застосовані (стягнуті) і після 01 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон №1058) страхувальник зобов’язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду України у строки, в порядку та за формою, встановленою Пенсійним фондом.

Пунктом 6 частини 2 вказаної вище статті Закону №1058 передбачено, що страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно ч.6 ст.20 вищезазначеного Закону №1058, страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, є календарний місяць.

Частиною 2 статті 106 Закону №1058 передбачалось, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Як зазначалось вище, 29.08.2011 року на підставі пункту 2 частини дев’ятої статті 106 Закону №1058 Павлоградським об’єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області прийняті рішення №2358, №2359, №2360, №2361, №2362, №2363, №2364, №2365, №2366 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені до МПП фірма «Мгновєніє» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в розмірі 7751 грн. 74 коп..

Пунктом 2 частини дев’ятої Закону №1058 в редакції, яка діяла до 01 січня 2011 року, було передбачено застосування виконавчими органами Пенсійного фонду України до страховиків за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, штрафних санкцій у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій передбачалось нарахування пені в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розраховувалась за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 01 січня 2011 року Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» наведені вище норми матеріального права були виключені.

У той же час згідно з абзацом п’ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов’язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що повноваження Управління Пенсійного фонду України в частині нарахування штрафів та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахування страхувальниками або органом Пенсійного фонду після 01.01.2011 року, законодавчо не визначені, оскільки абзацом шостим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов’язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 01 січня 2011 року, поширюється на заборгованість зі сплати страхових внесків.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону №1058 територіальні органи пенсійного фонду за формою і в строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилаютьстрахувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов’язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

На момент прийняття органом Пенсійного фонду вимоги від 05 грудня 2011 року року Ю-286 заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідачем погашена в добровільному порядку не була.

Відповідно до п. 8. 1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі по тексту - Інструкція), стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Підпунктом «б» п.8.2 Інструкції передбачено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

У випадку, визначеному підпунктом «б» цього пункту, вимога надсилається протягом п’яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків (заборгованість зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені). Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників.

Положеннями п.8.3 Інструкції передбачено, що вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

На адресу Малого приватного підприємства фірми «Мгновєніє» надсилалась вимога від 05.12.2011 року №Ю-286, яка отримана відповідачем 10.12.2011 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Відповідач а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надав доказів сплати суми заборгованості у розмірі 7751 грн. 74 копійки та в матеріалах справи ткі докази відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги посилань апелянта, що позивач та суд прийняли рішення на підставі норм законів, що втратили чинність на момент винесення спірного рішення і стягнення заборгованості, оскільки рішення Павлоградського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №2358, №2359, №2360, №2361, №2362, №2363, №2364, №2365, №2366 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, відповідачем не оскаржувались.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак