Справа № 815/1216/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1216/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Малиновський ринок» про визнання бездіяльності у ненаданні інформації неправомірною та зобов'язання надати інформацію на запит, -

СУТЬ СПОРУ:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Малиновський ринок» , в якому позив просить:

- визнати бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні позивачу запитуваної інформації, неправомірною та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 запитувану інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників Відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по батькові та займаної посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до КП «Малиновський ринок» із інформаційним запитом на отримання публічної інформації, зокрема про надання відомостей про загальну кількість співробітників відповідача та повного переліку працівників відповідача, із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові повністю та займану посаду, включаючи назву структурного підрозділу. Проте, у відповідь на свій запит позивач отримав лист-відмову, з посиланням на те, що інформація, зазначена в запиті, за своїм змістом не може розглядатись як суспільно необхідна інформація, у зв'язку з чим не надається.

Позивач вважає, що відмова у наданні інформації відповідачем є незаконною, а дії відповідача неправомірними, оскільки посилання відповідача на критерій суспільної необхідності запитуваної інформації не може бути підставою для відмови у її наданні.

Представник відповідача 14.04.2016 року через канцелярію суду надав заперечення на адміністративний позов в якому зазначив, що інформація щодо особистих даних працівників та перелік займаних посад надаються працівниками для службового використання.

Таким чином, представник відповідача не погоджується з доводами позивача та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту, фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 183-2 КАС України, справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені позивачем та представником відповідача обставини по справі, суд дійшов висновку щодо достатності підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, зокрема загальної кількості співробітників відповідача та повного переліку працівників відповідача, із зазначенням їх прізвища, ім'я по-батькові повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу (а.с.5).

На зазначений запит КП "Малиновський ринок" направив позивачу лист від 17.03.2016 року, яким відмовив у надані інформації та зазначив, що комунальне підприємство в розумінні ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації " є розпорядником публічної інформації лише стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів. Враховуючи, що заробітна плата виплачується працівникам підприємства з коштів, які отримані в результаті ведення господарської діяльності, а не шляхом надання коштів з бюджету, інформація щодо переліку працівників та займаних посад не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації " (а.с.6).

Також відповідач у листі від 17.03.2016 року зазначив, що дана інформація є службовою та може бути надана лише в порядку с.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон України № 2657-XII ), Законом України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VІ від 13.01.2011 року (далі Закон України №2939-VІ), який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону України №2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.13 Закону України №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови у наданні публічної інформації на запит позивача, що комунальні підприємства в розумінні ст. 13 Закону України №2939-VІ є розпорядниками публічної інформації лише у разі їх фінансування з місцевого бюджету, а відповідач не є бюджетною організацією, суд вважає необґрунтованими, оскільки засновником КП "Малиновський ринок" є Одеська міська рада та метою створення якого є задоволення міських, суспільних потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, торгівельної та іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є бюджетною організацією, діяльність якого координується та фінансується Одеською міською радою за рахунок бюджетних коштів, а тому КП "Малиновський ринок", в розумінні ст. 13 Закону України №2939-VІ є розпорядником запитуваної позивачем інформації, а інформація щодо працівників відповідача (прізвище, ім'я та по-батькові, займана посада, назва структурного підрозділу), які отримали ці кошти є публічною.

Статтею 22 Закону України №2939-VІ, встановлені підстави відмови розпорядником інформації в задоволенні запиту: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Отже, ч.1 ст. 22 Закону № 2939-VI містить вичерпний перелік підстав, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з роздруківкою з офіційного сайту Одеської міської ради, запитувана інформація становить суспільний інтерес з огляду на наміри відповідача збільшити тарифи на послуги, що ним надаються. Відповідач обґрунтовує збільшення вартості послуг, планові видатки на оплату праці становлять 1 117 278 грн. При цьому кількість працівників та їх перелік в розрізі посад та посадових окладів не зазначено (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України № 2657-XII, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, ч.1 ст. 21 № 2657-XII, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Отже суд зазначає, що запитувана позивачем інформація не містить персональних даних.

Згідно з ст.11 Закону України № 2657-XII, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження; кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних " визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.6 Закон України №2939-VІ не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Малиновський ринок" належить до задоволення

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити

2.Визнати бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні позивачу запитуваної інформації, неправомірною та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 запитувану інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників Відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по батькові та займаної посади.

3.Стягнути з Комунального підприємства "Малиновський ринок" за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) 20 грн.

Згідно з ч.2 ст.256 КАС України постанова належить до негайного виконання.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко