Справа № 2а-3163/10/0770
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Київ К/800/37390/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівГоляшкіна О.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, треті особи: Державне підприємство (далі - ДП) "Закарпатський облавтодор", Відкрите акціонерне товариство "ДАК "Автомобільні дороги України", Відкрите акціонерне товариство "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58", Відкрите акціонерне товариство (далі - ВАТ) "Південьзахідшляхбуд" про визнання частково протиправною вимоги та її скасування за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції (далі - ДФІ) в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року Служба автомобільних доріг у Закарпатській області в Закарпатському окружному адміністративному суді пред'явила позов до ДФІ в Закарпатській області, треті особи: ДП "Закарпатський облавтодор", ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58", ВАТ "Південьзахідшляхбуд" про визнання частково протиправною вимоги та її скасування.

Просила визнати частково протиправною та скасувати вимогу відповідача від 19 липня 2010 року № 07-06-6-14/4133 в частині зобов'язання позивача відобразити в обліку дебіторську заборгованість за виконані роботи по завищеній вартості виконаних робіт, послуг та проведення претензійно-позовної роботи з підрядниками ДП "Закарпатський облавтодор" на суму 182528,26 грн., ВАТ "Південьзахідшляхбуд" на суму 93849,20 грн., ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58" на суму 2068696,78 грн. щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року, залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року, адміністративний позов Служби автомобільних доріг у Закарпатській області задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано пункт 6 вимоги Контрольно-ревізійного управління (далі - КРУ) в Закарпатській області від 19 липня 2010 року № 07-06-6-14/4133 в частині зобов'язання Служби автомобільних доріг у Закарпатській області відобразити в обліку дебіторську заборгованість за виконані роботи по завищеній вартості виконаних робіт, послуг та проведення претензійно-позовної роботи з підрядниками ДП "Закарпатський облавтодор" на суму 182528,26 грн., ВАТ "Південьзахідшляхбуд" на суму 93849,20 грн., ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58" на суму 2068696,78 грн. щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій ДФІ в Закарпатській області подала касаційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

За приписами частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками Контрольно- ревізійного управління (далі - КРУ) в Закарпатській області проведено ревізію фінансово господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Закарпатській області за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2010 року, за результатами якої складено акт від 02 липня 2010 року № 07-06/53, згідно з яким встановлено завищення вартості виконаних робіт, послуг з підрядниками ДП "Закарпатський облавтодор" на суму 182528,26 грн., ВАТ "Південьзахідшляхбуд" на суму 93849,20 грн., ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58" на суму 2068 696,78 грн.

Листом від 19 липня 2010 року № 07-06-6-14/4133 "Про усунення виявлених ревізією в Службі автомобільних доріг у Закарпатській області порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів" КРУ в Закарпатській області пред'явила до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області вимоги про усунення порушень виявлених ревізією фінансово господарської діяльності за період з 01 січня 2008 по 31 березня 2010 року згідно акту ревізії від 02 липня 2010 року № 07-06/53.

Зокрема в пункті 6 зазначених вимог зазначено: Службі автомобільних доріг у Закарпатській області відобразити в обліку дебіторську заборгованість за виконані роботи по завищеній вартості виконаних робіт, послуг та проведення претензійно-позовної роботи з підрядниками ДП "Закарпатський облавтодор" на суму 182528,26 грн., ВАТ "Південьзахідшляхбуд" на суму 93849,20 грн., ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58" на суму 2068696,78 грн. щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг.

Не погодившись з вимогою відповідача Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулася до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, та апеляційний суд, залишаючи таке рішення без зміни, виходили з того, що пункт 6 вимог ДФІ в Закарпатській області від 19 липня 2010 року № 07-06-6-14/4133 є необґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів та зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах також надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Отже, органу державного фінансового контролю надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

З матеріалів справи вбачається, що ДФІ в Закарпатській області пред'явлені вимоги, зокрема пунктом 6 яких вказано на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та можливість повернення майна перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за позовом органу державного фінансового контролю про зобов'язання виконати вимогу або позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 28 жовтня 2014 року № 21-462а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суди при розгляді зазначеної справи не врахували наведених вимог матеріального права.

За приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи те, що у справі обставини встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, а тому, вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, треті особи: Державне підприємство "Закарпатський облавтодор", Відкрите акціонерне товариство "ДАК "Автомобільні дороги України", Відкрите акціонерне товариство "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58", Відкрите акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" про визнання частково протиправною вимоги та її скасування, скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Закарпатській області відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Голяшкін О.В.

Швед Е.Ю.