Справа № 819/1653/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/9703/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представників позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу депутата Підволочиської селищної ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у справі за позовом депутата Підволочиської селищної ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, ОСОБА_18, третя особа - Підволочиська селищна рада про скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт,

в с т а н о в и в:

Депутат Підволочиської селищної ради ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 10.06.2015 року звернулися в суд з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, треті особи - ОСОБА_18, Тернопільська обласна державна адміністрація, Підволочиська селищна рада, в якому просили скасувати реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт № ТП 62 від 18.02.2015 року( далі Декларація), поданої ОСОБА_18 по реконструкції магазину з добудовою даху по АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначають, що ОСОБА_18 починаючи з грудня 2014 року без отримання відповідних дозвільних документів, розпочав будівельні роботи із реконструкції об»єктів нерухомого майна та вніс неправдиві дані в Декларацію про початок будівельних робіт № ТП 62 від 18.02.2015 року .

Протокольними ухвалами від 07.07.2015 року судом притягнено ОСОБА_18, як відповідача, а Тернопільську обласну державну адміністрацію з числа третіх осіб виключено та від 15.07.2015 року, якою Підволочиську селищну раду залучено до розгляду як третя особа з самостійними вимогами.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції представник позивачів ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 31.08.2015 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права та не встановив всі обставини, які мають значення для вірного вирішення спору. Зазначають, що з грудня 2014 року ОСОБА_18 неправомірно розпочав будівельні роботи з реконструкції магазину, хоча ним придбано було торговий павільйон без отримання відповідних дозвільних документів та виділення земельної ділянки. Зокрема, щодо порушення норм процесуального права, зазначають, що судовий розгляд справи по суті не починався, оскільки головуючим не зачитано первинного адміністративного позову.

Представники позивачів при апеляційному розгляді вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Вони також пояснили, що позивачі є підприємцями, що торгують на ринку по АДРЕСА_1 і така реконструкція порушує їх права.

Представники відповідача ОСОБА_18 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, так як права позивачів даною реконструкцією не порушено.

Представники Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області та Підволочиської селищної ради в судове засідання не з»явилися, що відповідно до п.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 22 липня 2013 року Підволочиське районне споживче товариство, в особі голови райСТ Сокіл Ярослава Володимировича продало ОСОБА_21 комплекс будівель і споруд ринку в АДРЕСА_1, загальною площею усіх приміщень 722,9 кв. м. В пункті 1.2 договору зазначено, що комплекс будівель і споруд знаходиться на земельній ділянці площею 0.215 га, яка перебуває у постійному користуванні продавця згідно Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого Підволочиською селищною радою у вересні 1997 року, відповідно до рішення від 27.08.1997 року №237.(а.с.70)

В подальшому, 31 липня 2014 року відповідного до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Романішіним Я.О., ОСОБА_21, подарував ОСОБА_18 комплекс будівель і споруд ринку в АДРЕСА_1, в такому складі: Торговий павільйон із адмінприміщенням площею 413,5 кв.м; торговий павільйон із складським приміщенням площею 135,0 кв.м; вбиральня площею 71 кв.м та два під навіси площею 103,4 кв.м. Загальна площа усіх приміщень 722,9 кв. м. Дані про передачу земельної ділянки в договорі відсутні (а.с.15)

Для проведення ремонтно-будівельних робіт, ОСОБА_18 подав в Управління ДАБІ у Тернопільській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована останнім 18.02.2015 року № ТП 62.(а.с.20-21)

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що при реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт, виданій ОСОБА_18 18.02.2015 року порушень діючого законодавства відповідачем Управлінням ДАБІ у Тернопільській області не встановлено, а тому підстав для її скасування немає.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи порушено норми матеріального та процесуального права, проте права позивачів при цьому не було порушено виходячи з наступних підстав.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Згідно з п. 4 ст. 34 цього ж Закону реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкцію або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а так само нове будівництво відповідно до містобудівної документації об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Процедуру виконання будівельних робіт визначає також Порядок виконання будівельних робіт (далі-Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2-4 Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорії складності;

Зазначені в абзацах другому - четвертому пункту 2 цього Порядку документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до абз. 5, 11-13 п. 14 Порядку у разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

У разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Як видно з договору дарування ОСОБА_18 є власником частини будівель і споруд ринку в смт. Підволочиськ, Тернопільської області в т.ч. торгового павільйону площею 413,5 кв. м.( приміщення магазину відсутнє) без оформлення у встановленому законом порядку земельної ділянки.

У Декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 року № ТП 62.(а.с.20-21) ОСОБА_18 ,зокрема, зазначено назву об»єкта як реконструкція магазину з добудовою даху. В ній також вказано, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не вимагаються згідно п.25 наказу Мінрегіонбуду №109 від 07.07.2011 року та те, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі п. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складає 526,35 кв.м.

На думку колегії суддів, зазначення в Декларації неіснуючої назви «магазин» замість торгового павільйону, тобто, по суті не реконструкція, а перебудова торгового павільйону в магазин, збільшення площі реконструйованого об»єкту з 413,5 кв. м. до 526, 35 кв.м., без містобудівних умов без належно оформленої земельної ділянки зобов»язувало Інспекцію вимагати від декларанта вказаних вище документів.

Посилання в Декларації на п.25 наказу Мінрегіонбуду №109 від 07.07.2011 року є невірним,так як цим пунктом визначено, що містобудівні умови та обмеження для проектування не надаються, коли проводиться реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Недоречне посилання в Декларації й на п. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», так як за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою може проводитися , зокрема, реконструкція об»єктів на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

Розглядуваний об»єкт належить фізичній особі ОСОБА_18, який змінив зовнішню конфігурацію, зокрема, збільшилась площа, влаштовано дах, не оформлено земельну ділянку, що зобов»язувало декларанта надати вказані вище документи (погодити містобудівні умови, оформити земельну ділянку)

Відтак, реєстрація вказаної вище Декларації відповідачем проведено з порушенням вказаних вище норм.

При цьому, колегія бере до увагу ту обставину, що 22.04.2015 року, Інспекція сама визнала оскаржену Декларацію не чинною ( а.с.88-89).

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 135, ст. 49 та ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України судом першої інстанції було безпідставно не прийнято заяву позивачів про зміну предмета позову ( головуючий не зачитував первинну позовну заяву), по якій було прийнято оскаржене судове рішення та долучив Підволочиську селищну раду в якості третьої особи із самостійними вимогами без подання ними відповідної позовної заяви.

В подальшому така позовна заява Підволочиської селищної ради надійшла до суду 01.09.2015 року, тобто після ухвалення судового рішення 31.08.2015 року.

Виходячи, з вимог ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Заява позивачів про зміну предмета позову, на яку посилаються апелянти, відсутня в матеріалах справи і не була предметом розгляду судом першої інстанції , відтак апеляційний суд не вправі розглядати останню.

Таким чином, не заперечуючи доводів апеляційної скарги, щодо порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскарженого рішення немає, але лише тому, що позивачами ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді не доведено порушення реєстрацією Декларації їх прав.

Проведення торгівлі на території ринку позивачами, з врахуванням того, що у них відсутні будь-які документи на встановлення торгових точок( встановлено актом комісії по розгляду депутатського звернення( а.с.22-24), не може бути належним та допустимим доказом порушення прав позивачів реконструкцією та реєстрацією Декларації про початок будівельних робіт.

Крім того, позивачами не здійснювалася торгівля в цьому торговому павільоні, що підлягає реконструкції.

Посилання апелянтів на те,що серед позивачів є депутат селищної ради також не спростовує вказані вище доводи, так як він(депутат) не має повноважень на представлення громади смт.Підволочиська.

Не надано таке право йому( депутату ОСОБА_7.) й рішенням Підволочиської селищної ради №1675 від14.07.2015 року, яким надано повноваження на звернення до суду громади самій селищній раді, хоча це передбачено законом( а.с.140).

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивачами оспорено реєстрацію Декларації про початок будівельних робіт, яка породжує права й обов'язки тільки у декларанта .

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у позивачів , прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваною Декларацію не породжує для останніх і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Посилання позивачів на порушення їх прав є безпідставними, оскільки зазначена Декларація не стосується їх безпосередньо.

Така позиція висловлена Верховним судом України 24.02.2015 року (справа № 21-34а15).

Щодо залучення судом заявленої третьої особи ОСОБА_18 відповідачем, то це рішення суду першої інстанції є помилковим, так, як згідно КАС України фізична особа не може бути відповідачем у справі за позовом фізичних осіб, тобто відсутній суб»єкт владних повноважень, тому в частині цих позовних вимог провадження слід закрити.(п.1ст.157 КАС України ).

Керуючись ст. ст. 157 ч. 160 ч. 3, 157 ч.1, 195, 196, 198 п. 1, 203, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у справі № 819/1653/15 в частині позовних вимог заявлених до ОСОБА_18 скасувати та провадження у справі в частині цих вимог закрити.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 19.04.2016 року.