Справа № 825/576/16
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/576/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - Манойлика Д.В.,

представника відповідача - Артеменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області 29.03.2016 звернулось до суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі - ЦДВС Чернігівського МУЮ) та просить скасувати постанову відповідача про відмову у відкриття виконавчого провадження ВП № 50489563 від 16.03.2016.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, було здійснено заміну позивача з Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області на Державну архітектурну-будівельну інспекцію України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області (далі - Інспекція).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2013 року першим заступником начальника Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області була винесена постанова № 37 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно ТОВ «Агама». Дана постанова була оскаржена в судовому порядку і постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015, в задоволенні адміністративного позову товариству було відмовлено в повному обсязі.

Враховуючи, що постанова про накладення штрафу оскаржувалась, вважає, що остання набрала законної сили не з зазначеної в ній дати, а з моменту проголошення Київським апеляційним адміністративним судом ухвали. Таким чином, дворічний термін для пред'явлення виконавчого документа до органів виконавчої служби у примусовому виконанні розпочався також з вищевказаної дати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що на виконання до ЦДВС Чернігівського МУЮ подано постанову № 37 від 29.04.2013 про стягнення з ТОВ «Агама» штрафу у сумі 424390,00 грн. на користь Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області. При цьому, на документі, наданому до примусового виконання було зазначено дату набрання чинності постановою, а саме: 14.05.2013. Враховуючи наведене вважає, що саме з вказаної дати розпочинається термін пред'явлення постанови про накладення штрафу до примусового виконання, а не з 21.01.2016, як зазначає позивач.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області 29.04.2013 винесено постанову № 37, якою до ТОВ «Агама» застосовано штрафні санкції за порушення у сфері містобудівної діяльності в розмірі 424 390,00 грн. (а.с. 8).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 по справі № 825/2476/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015, товариству було відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с. 9-10).

12.03.2016 позивач звернувся до ЦДВС Чернігівського МУЮ з заявою про примусове виконання постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 29.04.2013 № 37.

Постановою державного виконавця від 15.03.2016 ВП № 50489563, Інспекції було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі статей 22, 24, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 37).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року № 150 Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, як юридичну особу публічного права - ліквідовано.

Положенням «Про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п. 7 Положення «Про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» Державна архітектурно-будівельна інспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Відповідно до абзацу п'ятого п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України від 14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Закон № 208/94) суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону № 208/94 штраф підлягає сплаті у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення або надіслання постанови. Копія завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати суми штрафу в повному обсязі, надсилається органу, яким накладено штраф.

У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку.

Не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 18 Закону № 606-XIV встановлено вимоги до виконавчого документа, зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 - дата набрання законної (юридичної) сили рішенням.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ч. 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з наданої Інспекцією до ЦДВС Чернігівського МУЮ для примусового виконання постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, вона набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а саме: 14.05.2013. Строк пред'явлення постанови до виконання два роки з дня її винесення.

У зв'язку з наведеним відповідач в оскаржуваній постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження зробив висновок, що документ вступив в законну силу (набрав чинності) 14.05.2013.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 06.04.1995 № 244 (далі - Положення) затверджено процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Пунктом 29 Положення встановлено, що оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

У разі несплати штрафу в установлений строк уповноважена посадова особа інспекції надсилає другий примірник постанови про накладення штрафу до органу державної виконавчої служби для примусового виконання за адресою місцезнаходження (місця проживання, місця реєстрації), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у встановленому законом порядку.

Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення штрафу та належного повідомлення відповідної інспекції про її оскарження така постанова направляється до органу державної виконавчої служби для примусового виконання після набрання законної сили відповідним рішенням суду, крім випадків скасування її судом (п. 30, 31 Положення).

Пунктом 34 Положення передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

У разі зупинення виконання постанови відповідно до пункту 29 цього Порядку перебіг строку давності її виконання, визначеного статтею 4 Закону, зупиняється до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Строк, протягом якого виконання постанови про накладення штрафу було зупинено, до загального строку давності виконання такої постанови не зараховується.

Судом встановлено, що постанова Інспекції від 29.04.2013 № 37 була оскаржена боржником в судовому порядку і остаточне рішення щодо її законності прийнято Київським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 21.01.2015. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що саме 21.01.2015 вона набрала законної сили, а тому саме з цієї дати розпочинається термін для пред'явлення її до виконання.

Тобто, при зверненні позивача з заявою про примусове виконання постанови, останнім не було порушено передбачений Законом № 606-XIV строк пред'явлення документу до виконання.

Щодо зауважень представника відповідача, що позивач був зобов'язаний звернутись до суду у дворічний термін з дня винесення постанови суд зазначає, що п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV передбачено обов'язок державного виконавця відмовляти у відкритті виконавчого провадження у разі якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

У зв'язку з судовим оскарженням постанови про накладення штрафу остання не набрала законної (юридичної) сили, а тому у випадку звернення Інспекції до виконавчої служби із заявою про примусове виконання вказаної постанови, нею було б порушено вимоги Закону № 606-XIV, що стало б підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки прийнята Інспекцією постанова про стягнення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 29.04.2013 № 37 надана для примусового виконання до ЦДВС Чернігівського МУЮ відповідала всім вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», та не закінчився строк пред'явлення її до виконання, суд вважає, що відповідачем було необґрунтовано винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.03.2016, тому остання має бути скасована, а позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області задоволені.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області звернулась до суду з адміністративним позовом як суб'єкт владних повноважень, у зв'язку з реалізацією владних управлінських функцій.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VІ).

У відповідності до ст. 1 Закону № 3674-VІ судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, з 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким встановлені нові ставки сплати судового збору та звужено коло осіб звільнених від його сплати.

Так, ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VІ (у редакції від 01.09.2015) встановлено, що за подання суб'єктом владних повноважень позову немайнового характеру сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (мінімальна - 1 378, 00 грн.).

Частиною 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Тобто, даною нормою чітко визначено, що у випадку задоволення позовних вимог суб'єкта владних повноважень, з відповідача можуть бути стягнуті виключно судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, однак останні до участі у справі не залучались, експертизи не проводились.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене, та те, що ухвалою суду від 08.04.2016 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, яким закінчиться розгляд справи, суд вважає, що судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. має бути стягнутий з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на відповідні платіжні реквізити.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області задовольнити.

Скасувати постанову Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.03.2016 ВП № 50489563.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України () судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. на такі платіжні реквізити:

Отримувач коштів: УК у м. Чернігові /м. Чернігів/22030001

Код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38054398

Банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській обл.

Код банку отримувача (МФО): 853592

Рахунок отримувача: 4002

Код класифікації доходів бюджету: 22030001

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Чернігівський окружний адміністративний суд.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна