Справа № 2а-4471/12/2070
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/800/32012/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа управління служби у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про зобов'язання анулювати запис про зняття з реєстрації та поновити реєстрацію місця проживання,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом та зазначала, що з 20 серпня 2006 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, мають спільних дітей ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1. Під час розгляду цивільної справи у Московському районному суді міста Харкова дізналася, що 16 травня 2011 року на підставі заяви, поданої ОСОБА_7, який діяв за довіреністю її чоловіка, сектором громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області було знято з реєстрації місця проживання їх дітей за адресою: АДРЕСА_1, а у відкріпних талонах вказано, що вони будуть зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Зазначала, що даною довіреністю ОСОБА_6 не уповноважував ОСОБА_7 на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, а тому не давали згоди на вчинення таких дій.

Вчинивши дії щодо зняття з реєстрації ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батьків, посадові особи сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області порушили норми чинного законодавства та їх дії є протиправними.

Уточнивши позовні вимоги просила: встановити і визнати протиправними та незаконними дії посадових осіб сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області анулювати запис про зняття з реєстрації та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, з дня зняття її з реєстрації за даною адресою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2013 року замінено відповідача - сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, позивач ставить питання про скасування рішення апеляційного суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як мати малолітньої дитини, не давала згоди на зняття їх з реєстраційного обліку, відповідач ОСОБА_7, маючи повноваження діяти від імені ОСОБА_6, не може бути представником малолітньої дитини ОСОБА_5 у спірних правовідносинах, оскільки законними представниками є її батьки, тому у відповідача були відсутні підстави для зняття з реєстрації місця проживання дитини за заявою представника батька.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та не надано доказів поважності причин його пропуску.

Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що про зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 позивачу стало відомо у вересні 2011 року, а до суду звернулася у квітні 2012 року, тобто поза межами процесуального строку.

У обґрунтування касаційної скарги позивач зазначала, що про порушення прав вона дізналася в судовому засіданні 22 лютого 2012 року під час розгляду цивільної справи №2-5470/11 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_11, третя особа управління служби у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення із житлового будинку, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Скиба Т.В., управління служби у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на Ѕ частину будинку.

У судовому засіданні 22 лютого 2012 року ОСОБА_7 був допитаний як свідок та повідомив про обставини зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5.

Проте зазначені доводи є безпідставними, оскільки як вбачається з обставин, встановлених рішенням Московського районного суду міста Харкова від 22 лютого 2012 року в цивільній справі №2-5470/11, позивач була присутня під час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 04 серпня 2011 року та надала письмову згоду на продаж будинку.

Відповідно до даних домової книги на будинок АДРЕСА_1 та довідки з житлової дільниці ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_5 зняті з реєстрації за адресою проживання 16 липня 2011 року.

За змістом частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на наведені обставини та норми закону, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду та обґрунтовано залишив адміністративний позов без розгляду.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: