Справа № 807/709/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/709/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В. ,

при секретарі Меренич І.А.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2,

відповідача: Закарпатська митниця ДФС України - представник Горінецький О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними дій, нарахування і виплату різниці у заробітній платі та стягнення витрат на правову допомогу, моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 березня 2016 року.

20 квітня 2015 року, ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), якою просить: 1.визнати неправомірними дії Закарпатської митниці Державної Фіскальної Служби України щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі позивачу, як посадовій особі митного посту «Чоп - залізничний» Закарпатської митниці ДФС України з моменту введення в дію наказу Чопської митниці Міндоходів «Про особовий склад» № 93-о від 19.02.2014 року; 2.зобов'язати Закарпатську митницю Державної Фіскальної Служби України здійснити позивачу, як посадовій особі митного посту «Чоп - залізничний» Закарпатської митниці ДФС України перерахунок, нарахування та виплату різниці у заробітній платі у період з 19.02.2014 року по 31.03.2014 року;

Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, та за остаточними вимогами від 24 грудня 2015 року просить: 1) визнати протиправним дії Закарпатської митниці ДФС України щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці у заробітній платі з 20 лютого 2014 року по 09 квітня 2015 року включно ; 2) зобов'язати Закарпатську митницю ДФС України здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату різниці у заробітній платі з 20 лютого 2014 року по 09 квітня 2015 року включно; 3) стягнути із Закарпатської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди; 4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 всі судові витрати по справі, у тому числі 3 400,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги вмотивовані наступним. Позивач є посадовою особою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України та у відповідності до наказу Чопської митниці Міністерства доходів і зборів України за № 93-о від 19.02.2014 року була переведена на ту саму посаду в рамках одного підрозділу, без змін в обсягах роботи та функціях та п.75 даного наказу зазначено, що переведення посадових осіб здійснити із збереженням раніше встановлених надбавок. Однак, після затвердження та ведення в дію штатного розпису Чопської митниці Міндоходів на 2014 рік відбулося перепризначення працівників на посади та зменшено розмір заробітної плати. На підставі чого, вважає дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі в період з 20.02.2014 року по 09.04.2015 року протиправним та таким, що суперечить вимогам п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року за № 597, просить суд зобов'язати останнього здійснити відповідний перерахунок та виплату, а також стягнути кошти за пов'язані з витратами на правову допомогу, а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з мотивів наведених у письмових запереченнях та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Пояснив наступне. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дії відповідача є правомірними, а позов безпідставним. 28 жовтня 2013 року позивача було повідомлено про зміни істотних умов праці, а саме системи, розмірів оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці, відтак 16 грудня 2013 року позивача переведено на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста "Чоп-залізничний" Чопської митниці. 06 лютого 2014 року позивача було попереджено про можливе звільнення із займаної посади, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників митниці та було запропоновано вакантну посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп-Залізничний", з якою вона погодилася, відтак 20 лютого 2014 року за особистою заявою позивача було переведено на вище зазначену посаду, відповідно до п.1 ст.32 Кодексу законів про працю України, та відповідно до вимог цієї статті, відповідач стверджує, дане переведення є підставою для укладення нової трудової угоди, що вказує на наявність підстав для припинення доплат передбачених п.2 постанови КМУ від 07.08.2013 року № 597. Наведений підхід узгоджується із листом Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області від 10.11.2014 року № 01-13/1467, листом Міністерства доходів і зборів України від 11.01.2014 року № 339/7/99-99-05-02-01-17. На цій підставі відповідач вважає, що митниця правомірно виплачувала різницю між заробітною платою до переведення на іншу посаду, а саме: до 20.02.2014 року.

Вимогу щодо стягнення моральної шкоди, відповідач вважає безпідставною та суперечить пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", оскільки позивачем не зазначено в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань виходить позивач визначаючи її розмір, зокрема якими доказами це підтверджує. Відповідача вважає також безпідставним вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою особою, а адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач працювала з 04.06.2013 на посаді старшого інспектора ВМО №4 митного поста "Чоп залізничний" Чопської митниці Міндоходів, що підтверджується копією трудової книжки, (а.с. 52).

03 жовтня 2013 року, Міністром доходів і зборів України було затверджено організаційну структуру Чопської митниці Міндоходів та погоджено з Директором Департаменту регулювання діяльності міністерства та його територіальних органів (а.с.58-59).

28 жовтня 2013 року, відповідачем було попереджено позивача, що відповідно до Постанови №597 та Постанови №268, відбулася зміна істотних умов праці, а саме: системи, розмірів оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці. З даним попередженням позивач був ознайомлений особисто 28.10.2013 року , що підтверджується його підписом, (а.с. 55).

16 грудня 2013 року, згідно наказу Закарпатської митниці від 13.12.2013 року № 485-к позивач був призначений в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Чоп-залізничний" Закарпатської митниці. Також позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Чоп-Залізничний" Чопської митниці Міндоходів, що підтверджується її особистим підписом про отримання копії посадової інструкції (а.с. 52).

27 грудня 2013 року, Міністром доходів і зборів України було затверджено структуру Чопської митниці Міндоходів станом на 01.01.2014 року та погоджено з Директором Департаменту регулювання діяльності Міністерства та його територіальних органів (а.с.60-61).

06 лютого 2014 року, керуючись ст.49-2 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників Чопської митниці Міндоходів, ОСОБА_1 було попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. При цьому, позивачці запропоновано вакантну посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста " Чоп залізничний" Чопської митниці Міндоходів, ( а.с.56)

Позивач погодилася із запропонованою посадою, що засвідчено її підписом на попередженні та особистою заявою (а.с. 57).

Відтак, на підставі особистої заяви позивача, 20.02.2014 року ОСОБА_1 була переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Чоп залізничний", (а.с. 7).

19 лютого 2014, року за Наказом № 93-0 по особовому складу, керуючись ст.. 32 Кодексу законів про працю та відповідно до наказу Чопської митниці Міндоходів від 24 січня 2014 року переведено старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту "Чоп-залізничний" Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_1 з 20 лютого 2014 року на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-залізничний" Чопської митниці Міндоходів з посадовим окладом згідно з штатним розписом у розмірі 1218, грн. на місяць, ( а.с. 7).

01.02.2015 року, згідно наказу відповідача від 30.01.2015 року №147-о позивач була призначена в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-Залізничний" Чопської митниці Міндоходів, що підтверджується записами в трудовій книжці , копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 52-54).

Разом з тим, не знайшло свого підтвердження посилання позивача про те, що було змінено тільки назву структурного підрозділу відповідача, назву посади та виду структурного підрозділу (з відділу на сектор), відтак, позивача було переведено на ту саму посаду в рамках одного підрозділу, без змін в обсягах роботи і функціональних обов'язках, виходячи з наступного.

Зокрема, у відповідності до Наказу відповідача від 24.01.2014 року № 28 було введено в дію штатний розпис на 2014 рік, у зв'язку з чим відбулися зміни істотних умов праці, а саме: система, розміри оплати праці (у тому числі посадових окладів, надбавок і доплат) та найменування посад особового складу митниці.

Відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України від 28.11.2014 року №45 (із змінами внесеними наказом Міндоходів від 23.03.2015 року №33) "Про реорганізацію Чопської митниці Міндоходів" розпочато реорганізацію Чопської митниці Міндоходів.

Згідно до Організаційної структури відповідача, затвердженої Міністерством доходів і зборів України 03.10.2013 року до структурного підрозділу Митний пост "Чоп-залізничний" входили відділи митного оформлення, а саме: №1, №2, №3. №4 та сектор митного оформлення №1 (міжнародних поштових та експрес відправлень), працівники яких здійснювали митний контроль як на вантажному напрямку так і на пасажирському напрямку. Однак, як вбачається з Структури відповідача станом на 01.01.2014 року, затвердженої Міністерством доходів і зборів України від 27.12.2013 року внесено зміни до структурного підрозділу Митний пост "Чоп-залізничний", а саме: створено відділи митного оформлення №1, №2, та № 3 (міжнародних поштових та експрес відправлень), з яких один відділ митного оформлення здійснював митний контроль на вантажному напрямку, а інший - митний контроль на пасажирському напрямку. Відтак, з 01.01.2014 року було змінено структуру митного поста Чоп-залізничний, зазначена реорганізація супроводжувалась зміною трудових обов`язків позивача.

Зокрема, у відповідності до Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-залізничний", яка була затверджена відповідачем 25.02.2014 року було визначено додаткові обов'язки позивача, які попереднього були відсутні. Відтак, до додаткових обов'язків позивача віднесено: реалізація заходів з управління ризиками під час митного контролю та оформлення при переміщенні товарів і транспортних засобів, (п.2.1.2), здійснення обміну електронною інформацією між Укрзалізницею та іншими перевізниками про товари (п.2.2.1.1), реалізація заходів системи раннього попередження виникнення надзвичайних ситуацій у зоні діяльності митного посту (п.2.2.1.4), виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України уповноваженими економічними операторами (п.2.2.15), виконання спрощених митних процедур відповідно до Митного кодексу України та Рамкових стандартів безпеки та спрощення міжнародної торгівлі (п.2.2.1.6), здійснення державного контролю нехарчової продукції (п.2.2.1.25), виконання митних формальностей щодо комплектних об'єктів (п.2.2.2.7), здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України для забезпечення участі підрозділів збройних Сил України у проведенні на території України (за межами України) міжнародних військових навчань, (п.2.2.6.2.), сприяння митному оформленню товарів і транспортних засобів, що надходять на митну територію України для потреб Чорноморського флоту Російської Федерації, тимчасово розташованого на території України (п.2.2.6.3).

Зокрема, питання заробітної плати позивача регламентувалась Постановою № 268, якою затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин згідно з додатками 56 - 59.

Разом з тим, 10.09.2013 року набула чинності Постанова №597 у відповідності до якої були внесені зміни до Постанови № 268.

Відтак, у відповідності до п. 2 Постанови №597 передбачено, що у разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Таким чином, з аналізу п. 2 Постанови №597 вбачається, що право на отримання різниці між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії) мають працівники, які до і після прийняття даної Постанови №597 перебувають на тій же посаді відповідно до трудової угоди.

Враховуючи, що Позивач з часу прийняття даної Постанови КМУ від 07.08.13 №597 та до 20.02.14 перебула на тій же посаді і виконував роботу, передбачену трудовим договором, йому виплачувалась різниця між заробітною платою (без премії), визначеною за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

З 20.02.14 року відбулась зміна трудових обов'язків і виконуваної роботи Позивача, пов'язаної з її переведенням на іншу посаду, Відповідач з цього часу припинив нарахування і виплату їй різниці у заробітній платі.

Зокрема, переведення на іншу роботу - це будь яка зміна трудової функції (спеціальності, кваліфікації чи посади) працівника, місця роботи, а також обумовлених угодою сторін умов трудового договору, що не були викликані змінами в організації виробництва і праці.

Отже, п. 2 Постанови № 597 працівникам надано додаткові гарантії збереження рівня заробітної плати, однак, даним нормативно-правовим актом було обмежено надання цих гарантій періодом перебування на тій же самій посаді, яку працівник обіймав на дату набрання чинності Постанови №597. Зокрема, оплата праці працівникам відповідача здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а розмір відповідних асигнувань визначається на підставі чинних нормативно правових актів з питань оплати праці.

У відповідності до ч. 1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 3 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, згідно Наказу від 19.02.2014 року № 93-0 позивача з 20.02.2014 року було переведено на іншу посаду, а саме: на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту "Чоп-залізничний" Чопської митниці Міндоходів у відповідності до п.1 ст.32 КЗпП України.

Відтак, трудовий договір позивача було оформлено у вигляді відповідного Наказу відповідача від 19.02.2014 року № 93-0 про призначення на іншу посаду з однієї сторони та заяви позивача про надання згоди на це призначення з іншого боку.

Таким чином, позивачу правомірно виплачувалась різниця між заробітною платою до переведення його на іншу посаду (на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Чоп - залізничний"), у зв'язку із зміною істотних умов праці - а саме: до 20.02.2014 року.

Також, у відповідності до листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області від 14.03.2014 року № 01-13/400, листа Міністерства доходів і зборів України від 23.06.2014 року № 17/99-99-05-03-01-17 та листа Міністерства соціальної політики України від 12.06.2014 року №217/13/116-11 зазначено, що різниця у заробітній платі виплачується працівникам за посадою, займаною відповідно до нових умов оплати праці, затверджених Постановою № 597 до того часу, поки вони працюють на займаній посаді і не виплачується у разі переведення його із займаної посади на іншу посаду.

Згідно до ч.1.ст.114 КЗпП України при переведенні працівника на іншу постійну нижче оплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Закарпатською митницею доведено відсутність підстав для визнання неправомірними дій щодо припинення нарахування та виплати різниці у заробітній платі позивачу, як посадовій особі митного посту "Чоп-залізничний" Закарпатської митниці ДФС України з моменту введення в дію наказу Чопської митниці Міндоходів "Про особовий склад" № 93-о від 19.02.2014 року, в зв'язку з чим відсутні також підстави для зобов'язання Закарпатської митниці здійснити перерахунок, нарахування та виплату різниці у заробітній платі ОСОБА_1 за період з 20 лютого 2014 року по 09 квітня 2015 року включно.

Не підлягають до задоволення вимоги позовної заяви про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., оскільки, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року за № 4 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року за № 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки, судом не встановлено незаконні дії чи бездіяльність відповідачів - відсутні також підстави для задоволення вимог позову в цій частині.

Не підлягає до задоволення вимога позову про стягненню витрат на правову допомогу, оскільки розподіл судових витрат встановлено ст. 94 КАС України, згідно якої суд присуджує здійснені стороною (яка не є суб'єктом владних повноважень) документально підтверджені судові витрати у випадку ухвалення судового рішення на її користь (всі здійснені документально підтверджені судові витрати) або у разі часткового задоволення позову (пропорційно до задоволених вимог), та законодавством не передбачено стягнення понесених судових витрат на користь позивача у випадку відмови у задоволенні його позову. Крім того, нормами процесуального законодавства (зокрема, ч. 1 ст. 90 КАС України) встановлено, що витрати на правову допомогу несуть сторони (крім випадків надання такої безоплатно, передбачених законом), при цьому, за рахунок Державного бюджету передбачено здійснення витрат на правову допомогу особам, звільненим від оплати надання такої.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про визнання протиправними дій, нарахування і виплату різниці у заробітній платі та стягнення витрат на правову допомогу, моральної шкоди - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяТ.В. Скраль