Справа № 183/3968/15 (2-а/183/136/15)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

"19" квітня 2016 р. справа 183/3968/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську і Новомосковському районі Дніпропетровської області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.06.2015 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Новомосковську і Новомосковському районі, в якому зазначає що він є інвалідом 2 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Просить зобов'язати виплачувати з листопада 2011 року основну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 позовні вимоги до 30.12.2014 залишені без розгляду в зв'язку з пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 99 КАС України. В решті позовних вимог відмовлено оскільки позивачу виплачується пенсія в розмірі, передбаченому Постановою КМУ №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати. Посилається на те, що про порушення свого права дізнався з відповіді Управління Пенсійного фонду на звернення в січні 2015 року. Йому безпідставно відмовлено в захисті прав, передбачених законом.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції правильно вказав, що доказів поважності причини пропущення строку звернення з адміністративним позовом не представлено. Наявність звернення про перерахунок пенсії свідчить про обізнаність позивача про порушення його прав.

Законом України №1622 від 31.07.2014 «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Прикінцеві положення доповнені пунктом 6-7: «Установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», статей 14, 22, 37, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту "ж" частини 1 статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 43 Гірничого Закону України, статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік». Закон набув чинності з 03.08.2014.

Постановою КМУ №112 від 25.03.2014 внесені зміни до Постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосовно розміру пенсій особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; статей 5, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; статей 14, 22, 36, 37, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; частини 2 статті 12, пункту «ж» частини 1 статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я; статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»; статті 43 Гірничого Закону України; статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; стаття 4 Закону України «Про встановлення державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей»; Закону України «Про вищу освіту»; частини 1 статті 25, частини 2 статті 35, частини 4 статті 36, частини 5 статті 41, статті 57, частини 2 статті 61 Закону України «Про освіту»; абзацу 2 частини 6 статті 11, частин 1, 2, 5 статті 14, статті 21, абзаців 2-9 частини 1 статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту»; абзацу 1 частини 2, абзаців 2, 4, 5 частини 3 статті 18, абзацу 3 частини 4 статті 21, абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту»; частини 2 статті 14, абзацу 2 частини 6 статті 16, абзацу 2 частини 3 статті 30, частини 5 статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту»; абзацу 2 частини 1 статті 26, статті 28 Закону України «Про зайнятість населення»; статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; абзацу 1 статті 25, статті 26 Закону України «Про дипломатичну службу»; частини 3 статті 22, частини 3 статті 29 Закону України «Про культуру»; статті 14 Закону України «Про суспільне телебачення і радіомовлення України»; статті 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; частини 3 статті 119, статті 250 Кодексу законів про працю України; частини 2 статті 13, частини 1 статті 14, абзацу 8 статті 21 Закону України «Про театри і театральну справу»; абзаців 8, 9 частини 2 статті 28 Закону України «Про музеї та музейну справу»; частини 4 статті 19 Закону України «Про охорону праці»; частин 4 статті 23, частин 3, 19, 20, 29 статті 24, частини 3 статті 34 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»; частин 3-5 статті 26 Закону України «Про фізичну культуру і спорт»; частини 3 статті 69, статті 129, частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; абзацу 5 частини 3 статті 5, частини 5 статті 19 Закону України «Про охорону дитинства»; абзацу 2 пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; другого речення частини 5 статті 6 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві»; абзацу 3 частини 2 статті 47 Закону України «Про професійно-технічну освіту»; частини 3 статті 15 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу»; частин 4-6 статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»; частини 1 статті 25 Закону України «Про оздоровлення і відпочинок дітей»; Закону України «Про державну службу»;, частини 1 статті 21 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»; абзаців 3, 4 підпункту 8 пункту 8 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації»; пункту 3 статті 8, статей 9-1, 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; частин 5, 7 статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України»; статей 1, 9, 40, 48-1 Житлового Кодексу Української РСР; статей 6, 7 Закону України «Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою»; частини 2 статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Закон набув чинності з 01.01.2015.

Законом України №76 від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладені в новій редакції. Цей закон набув чинності з 01.01.2015.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції з 01.01.2015, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції з 01.01.2015, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках не може перевищувати 3000 карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України.

Відтак з 31.12.2014 Управління Пенсійного фонду правомірно виплачує пенсію позивачу в розмірах, передбачених Постановою КМУ №112 від 25.03.2014 оскільки це прямо передбачено законодавством України.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 - без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 19.04.2016.

В повному обсязі ухвала складена 21.04.2016.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова