Справа № 826/20887/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/44296/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі також - відповідач, РДА), третя особа - Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною відмову РДА у видачі ордеру на його ім'я на житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача видати позивачу ордер на вищенаведене житлове приміщення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 4 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення, прийнявши нове про задоволення позовних вимог.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 серпня 2004 року розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1472 відомчий житловий будинок ВАТ «Завод «Більшовик» (АДРЕСА_1) прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передано до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва.

9 грудня 2004 року розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вказаний будинок (гуртожиток) прийнято до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району.

27 жовтня 2005 року розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1990 «Про будинки АДРЕСА_1» вищевказаній будівлі гуртожитку надано статус житлового будинку з загальними квартирами.

Згідно з розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації та договором оренди ліжко-місця з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва від 1 лютого 2006 року позивач проживає і зареєстрований постійно на комунальній житловій площі за адресою: АДРЕСА_1, ліжко-місце.

Договір оренди продовжувався 1 січня 2007 року, 1 січня 2008 року, 31 грудня 2008 року. Термін дії останнього договору закінчився 31 грудня 2010 року.

В даний час позивач зареєстрований за цією адресою і перебуває на житловому обліку в Солом'янській районній у м. Києві державній адміністрації.

1 грудня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою (вх. № Є-864/1) та пакетом документів про продовження договору найму, на що відповідач не відповів.

20 квітня 2011 року позивач звернувся із заявою до начальника Управління житлово- комунального господарства Солом'янської РДА Никончука А.М., на яку також не отримав відповідь.

9 вересня 2011 року позивач звернувся в прокуратуру і отримав відповідь від голови Солом'янської РДА Сидорова І.П. від 31 жовтня 2011 року про те, що його заяву про продовження договору найму займаної жилої площі буде розглянуто на найближчому засіданні Комісії з питань надання житлової площі в гуртожитках, переданих до сфери управління Солом'янської РДА.

26 вересня 2011 року позивач звернувся до голови Київської міської державної адміністрації Попова О.П. із заявою, у якої просив надати ордер на займану житлову площу. Ця заява була скерована до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації для виконання по суті.

Відповідачем заява розглянута належним чином, у наданні ордеру відмовлено, оскільки у наймі у позивача знаходиться ліжко-місце.

1 листопада 2013 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про видачу ордера на згадану житлову площу. Листом від 20 листопада 2013 року № 108/06-6-367/1 ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки він займає ліжко-місце. Також, у кімнаті ліжко-місце займає інша особа, з якою у позивача немає родинних стосунків.

Не погоджуючись із відмовою РДА у наданні ордеру на жилу площу та обґрунтовуючи своє право на його отримання статтею 129 Житлового кодексу Української РСР, позивач звернувся до суду.

Розглянувши цей спір, суди виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає цей висновок помилковим.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За змістом частини першої статті 3 Житлового кодексу Української РСР житлові відносини регулюються, в основному, цим Кодексом, а згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин розглядаються судами в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок ґрунтується на приватності відносин, що заявлені до розгляду, оскільки у позові йдеться про обов'язок РДА надати ОСОБА_2 ордер на житлове приміщення саме за правилами житлового законодавства.

Оскільки дані позовні вимоги стосуються сфери житлових правовідносин і безпосередньо регулюється нормами Житлового кодексу Української РСР, то суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність у адміністративних судів компетенції розглядати такий спір.

При цьому, варто зазначити, що Верховний Суд України вже розглядав справи з подібним предметом спору і вказав на належність таких спорів до повноважень цивільних судів, зокрема, приписи пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства (справа № 21-530а14).

Отже, виконуючи вимоги статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, колегія суддів виходить з того, що справа, яка переглядається, не є адміністративною.

Пунктом першим частини першої статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.