Справа № 2а-7352/10/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/52789/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

секретар Антипенко В.В.,

за участю представників позивача ПАТ „Шахта „Надія" - Мокрій Р.З., Шарко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі № 2а-7352/10/1370 за адміністративним позовом Державного відкритого акціонерного товариства „Шахта „Надія" до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне відкрите акціонерне товариство „Шахта „Надія" (правонаступник - Публічне акціонерне товариство „Шахта „Надія") звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо зміни призначення платежу, зобов'язання відповідача провести зарахування сплачених коштів позивачем за платіжними дорученнями згідно призначення.

На обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем незаконно змінено призначення платежу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2011, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2014 позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії відповідача що розподілу сплаченої суми за платіжними дорученнями в рахунок погашення податкового боргу та пені, зобов'язано Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Львові, внести зміни до карток особових рахунків платника податків згідно призначення, яке визначено позивачем.

Сокальська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області звернулась із касаційною скаргою про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивачем відповідно до поданого уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2010 року було задекларовано податкові зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 2435182 грн.

Позивачем було самостійно сплачено до бюджету суми податку на додану вартість, що підтверджується платіжними дорученнями: № 833 від 08.04.2010 на суму 200000 грн. з призначенням платежу податок на додану вартість за березень 2010 року; № 888 від 14.04.2010 на суму 1500000 грн. з призначенням платежу податок на додану вартість за березень 2010 року; № 937 від 23.04.2010 на суму 700000 грн. з призначенням платежу податок на додану вартість за березень 2010 року; № 1040 від 30.04.2010 суму на суму 35182 грн. з призначенням платежу податок на додану вартість за березень 2010 року.

ДПІ у Сокальському районі Львівської області сплачені суми, були самостійно розподілені на погашення існуючого податкового боргу та пені.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

За правилами пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

В той же час, слід враховувати, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Зазначений принцип закріплено в частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законом України від 21.12.2000 № 2181-III „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинним до 01.01. 2011; далі - Закон № 2181-III) не передбачено право податкового органу самостійно змінювати призначення платежу, визначене платником податків у платіжному дорученні.

Зокрема, згідно з підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону № 2181-III джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку.

Отже, грошовий платіж був єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу.

Таким чином, органи державної податкової служби вправі застосовувати положення пункту 87.9 статті 87 ПК України лише щодо погашення податкового боргу, який виник після набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2011, а на податковий борг, який виник до 01.01.2011, правила пункту 87.9 статті 87 ПК України не розповсюджуються.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 276 від 18.07.2005 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, здійснюється органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи (далі - АІС), що забезпечує єдиний технологічний процес уведення, контролю інформації обробки документів.

В силу пункту 3.1 Інструкції з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету органами державної податкової служби на кожний поточний рік відкриваються особові рахунки за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Форми карток особових рахунків мають лицьовий та зворотний боки. На лицьовому боці картки відображаються умови справляння платежу та дані про платника податків. Зворотний бік картки відображає стан розрахунків платників з бюджетом (суми нарахованого та сплаченого платежу, пені, штрафних (фінансових) санкцій, плати за кредит щодо розстрочених (відстрочених) податкових зобов'язань, суми податкового боргу, надміру та/або помилково сплачені, та суми, заявлені до відшкодування, й інше) (пункт 3.6 Інструкції).

За правилами пункту 8.1 Інструкції у картках особових рахунків платників податків на дату проведення останньої облікової операції підбиваються підсумки за всіма графами карток особових рахунків з початку місяця та з початку року (крім граф, що відображають сальдо розрахунків з бюджетом). На кінець місяця після проведення останньої операції здійснюється запис указаних підсумкових рядків до особового рахунку.

Згідно з пунктами 11.1, 11.3 Інструкції податковий борг платника податків, зборів (обов'язкових платежів) обліковується в картках особових рахунків, що ведуться підрозділом адміністрування облікових показників та звітності органу державної податкової служби у порядку, визначеному цією Інструкцією. На суми податкового боргу підрозділом забезпечення податкових зобов'язань органами державної податкової служби формуються податкові вимоги за формою та в порядку, затвердженими наказом ДПА України від 03.07.2001 № 266 „Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.07.2001 за N 595/5786 (із змінами).

Податкові вимоги формуються засобами програмного забезпечення на підставі облікових даних карток особових рахунків платників податків та реєструються у реєстрі виданих податкових вимог за кожним боржником окремо.

Наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані карток особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.