Справа № 2а-1424/11/0970
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"20" квітня 2016 р. Справа № 2a-1424/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Волочій Л.І.

за участю сторін:

представника прокуратури Івано-Франківської області: Безрукого О.Р.,

представника ДПІ у м.Івано-Франківську (стягувача): Кічури Г.В.,

представника ГУ ДКУ в Івано-Франківській області: Шикеринець Л.М.,

представника відповідача (боржника) - Яціва М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання мирової угоди в порядку ст.262 КАС України в адміністративній справі

за позовом: заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ГУ ДКУ в Івано-Франківській області

до відповідача: ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів"

про стягнення заборгованості по бюджетних позичках та пені ,-

В С Т А Н О В И В:

19.02.2016 року на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надійшла заява про розгляд та визнання мирової угоди, укладеної 15.02.2016 року між ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", що є сторонами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-1424/11/0970, виданого 29.01.2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом.

Дана заява мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС головного територіального управління юстиції перебуває виконавче провадження №38359405, яке відкрито 07.06.2013 року з примусового виконання виконавчого листа №2а-1424/11/0970 від 29.01.2013 року Івано-Франківського окружного адміністративного суду про стягнення з ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" в дохід Державного бюджету України заборгованості за бюджетними позичками 1997 року в сумі 2 064 710,00 грн. та пені за несвоєчасне повернення бюджетних позичок -1995-1997 років в сумі 6 376 806,87 грн. Зазначив, що у процесі виконання вказаного виконавчого листа 15.02.2016 року між стягувачем ДПІ у м.Івано-Франківську та боржником ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" укладено мирову угоду на відповідних умовах. На підставі наведеного, просив розглянути та постановити ухвалу про визнання мирової угоди від 15.02.2016 року.

Дана заява передана на розгляд судді після повернення адміністративної справи з суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 року.

Представник ДПІ у м.Івано-Франківську просив умови мирової угоди, укладеної із боржником, визнати та прийняти, оскільки сторони домовилися про добровільне виконання судового рішення про стягнення заборгованості та пені шляхом розстрочення заборгованості із щомісячною сплатою 124892 грн.

Представник ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" підтримав дану заяву та просив суд визнати мирову угоду, укладену із стягувачем, на умовах, зазначених у ній, з огляду на скрутне фінансове становище підприємства.

Представник прокуратури Івано-Франківської області не заперечив проти даної заяви. Вважає умови мирової угоди прийнятними та такими, що підлягають до визнання судом.

Представник ГУ ДКУ в Івано-Франківській області також не заперечила проти даної заяви. Вважає умови мирової угоди прийнятними та такими, що підлягають до визнання судом.

Розглянувши заяву ВПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання мирової угоди, укладеної 15.02.2016 року між ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", заслухавши думку представників сторін, суд встановив наступне.

Заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі ДПІ в м. Івано-Франківську, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ГУ ДКУ в Івано-Франківській області з адміністративним позовом до ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості по бюджетних позичках та пені.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2011 року позов задоволено повністю та зобов'язано стягнути з ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" в дохід Державного бюджету України заборгованість за бюджетними позичками 1997 року в сумі 2 064 710,00 грн. та пеню за несвоєчасне повернення бюджетних позичок -1995-1997 років в сумі 6 376 806,87 грн. Рішення набрало законної сили 23.08.2012 року.

29.01.2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист.

07.06.2013 року старшим державним виконавцем ВПВР управління ДВС ГУ юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження (ВП №38359405) з примусового виконання даного виконавчого листа (т.5 а.с.170).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2014 року по даній справі заяву ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про розстрочення зазначеної постанови задоволено частково, а саме: ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" розстрочено виконання зазначеної вище постанови в частині стягнення заборгованості в розмірі 8201516,87 грн. на 24 (двадцять чотири) місяці, а саме: з листопада 2014 року по жовтень 2015 року з рівною сплатою щомісячно в дохід бюджету по 42 000,00 гривень 00 копійок, а з листопада 2015 року по жовтень 2016 року залишок суми боргу з рівною сплатою щомісячно в дохід бюджету 641459,74 грн. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, 28.10.2015 року ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" звернулося до суду із заявою про зміну графіку та розміру погашення боргу по бюджетних позичках розстрочених вказаною вище ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2014 року строком на 5 років (60 місяців) на рівні частини з графіком розстрочення: з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2019 року по 123971,62грн. щомісячно.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 року, в задоволенні заяви ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" відмовлено (т.5 а.с.162-164).

15.02.2016 року ДПІ в м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області в особі начальника Слободяна Л.Я., який діє на підставі Положення (далі - Стягувач), та Державне підприємство "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" в особі директора Болотенюка В.М., що діє на підставі Статуту (далі - Боржник), що є сторонами виконавчого провадження, відкритого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про примусове виконання виконавчого листа у справі №2а-1424/11/0970, виданого 29.01.2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом, за участю прокуратури Івано-Франківської області, з урахуванням протокольного доручення, наданого протоколом від 11.02.2016 року наради у першого заступника голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації С.М.Басараба, уклали мирову угоду на стадії виконання на таких умовах:

1. Боржник визнає, що його заборгованість перед Стягувачем на момент укладання цієї Мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження, становить 7 493 516,87 грн. (сім мільйонів чотириста дев'яносто три тисячі п'ятсот шістнадцять гривень 87 коп.).

2. Боржник і Стягувач домовилися розстрочити сплату заборгованості у розмірі 7 493 516,87 грн. (сім мільйонів чотириста дев'яносто три тисячі п'ятсот шістнадцять гривень 87 коп.) на 60 (шістдесят) місяців із щомісячною сплатою у розмірі 124 892 грн. (сто двадцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто дві гривні), але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

3. Боржник гарантує дотримання та виконання умов цієї Мирової угоди.

4. Боржник і Стягувач усвідомлюють, що у разі ухвалення позитивного рішення суд виносить ухвалу про визнання мирової угоди, яка відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно є виконавчим документом.

5. У разі невиконання Боржником умов цієї Мирової угоди, Стягувач має право звернути ухвалу про визнання цієї Мирової угоди до примусового виконання у порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження».

6. Боржник і Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, покладаються на боржника.

7. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

Дана угода підписана вказаними вище посадовими особами та скріплена печатками сторін.

У судовому засіданні сторони по справі підтримали умови мирової угод та просили суд визнати умови примирення.

Відповідно до ч.1 ст.262 КАС України мирова угода, укладена між сторонами в адміністративній справі, подається в письмовій формі до суду, який ухвалив рішення у справі.

Мирова угода, укладена між сторонами виконавчого провадження, або заява стягувача про відмову від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення. Мирова угода може стосуватися лише прав, свобод, інтересів та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Згідно із ч.2 ст.262 КАС України суд розглядає мирову угоду або заяву стягувача про відмову від примусового виконання в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду мирової угоди або заяви стягувача про відмову від примусового виконання суд може постановити ухвалу про визнання мирової угоди між сторонами у справі, між стягувачем і боржником або про прийняття відмови стягувача від примусового виконання і про закінчення виконавчого провадження (ч.3 ст.262 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.262 КАС України суд не визнає мирову угоду або не приймає відмову стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999р.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право, зокрема, укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.2 ст.49 Закону).

Згідно із ч.3 ст.49 вказаного Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.50 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст.50 Закону).

Стаття 51 даного Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Однак, відновлення виконавчого провадження, яке закінчене внаслідок укладення мирової угоди, що визнана судом, дана стаття не передбачає.

Відтак, після повернення державною виконавчою службою виконавчого листа до суду, який його видав, закінчене виконавче провадження не може бути відновлене з підстав невиконання боржником умов мирової угоди.

При цьому слід врахувати, що відповідно до ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції (ч.2 ст.258 КАС України).

Виконавчий лист є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання судового рішення державною виконавчою службою (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий лист і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей лист відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Вимоги до виконавчого листа встановлено у бланкетний спосіб ч.1 ст.259 КАС України, відповідно до якої виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.1 та п.2 ч.2 ст.17 згаданого Закону).

Доводи сторін, які уклали мирову угоду, про те, що у разі невиконання Боржником умов цієї Мирової угоди, Стягувач має право звернути ухвалу про визнання цієї Мирової угоди до примусового виконання у порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження» (п.5 мирової угоди), а ухвала суду про визнання мирової угоди відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом (п.4 мирової угоди), суд оцінює критично з наступних підстав.

Як зазначено у коментарі до ст.258 КАС України науково-практичного коментаря Кодексу адміністративного судочинства України (Київ, Юрінком Інтер, 2013) даний кодекс не передбачає можливості примусового виконання визнаних судом умов примирення. Порушення цих умов може бути підставою лише для поновлення провадження у справі. Тому ухвала адміністративного суду про закриття про вадження у справі, в якій фіксуються умови примирення сторін, не є судовим рі шенням, що підлягає примусовому виконанню, і виконавчий лист за такою ухвалою суд не видає, і сама вона не є виконавчим документом.

Враховуючи вказані тлумачення стосовно укладення мирової угоди в ході судового розгляду справи, по аналогії закону суд дійшов висновку про неможливість звернення до примусового виконання визнаної судом мирової угоди між сторонами, укладеної на стадії примусового виконання рішення суду, шляхом видачі виконавчого листа за ухвалою суду про визнання мирової угоди між сторонами і про закінчення виконавчого провадження.

Стосовно посилання представника ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" на постанову Верховного Суду України №6-274цс15 від 23.09.2015 року, в якій зазначено про право на звернення до суду із позовом про спонукання до виконання зобов'язання за мировою угодою та стягнення заборгованості, суд зазначає наступне.

Судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при вирішенні даної справи виходили з такого. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону (пункт 6 частини першої статті 26 Закону).

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди (24 лютого 2010 року) зазначена мирова угода не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, у порушення вимог статей 17, 18 Закону дійшов помилкового висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачка не звернулася до державної виконавчої служби з приводу виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Відтак, Верховний Суд України постановив: рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2015 року підлягають скасуванню, а заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2014 року, яким позов про стягнення заборгованості, яка утворилась у зв'язку з невиконанням мирової угоди, задоволено - залишити в силі.

Аналізуючи дане судове рішення, суд зазначає, що дана постанова ВСУ не регулює схожі відносини, оскільки невиконання умов мирової угоди у цивільній справі мало місце не на стадії примусового виконання постанови суду, якою вирішено по суті адміністративний спір, а на стадії судового розгляду справи, де можливо вирішити спір по суті.

За таких обставин суд вважає, що п.4 та п.5 мирової угоди щодо виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2011 року, укладеної між ДПІ у м.Івано-Франківську та ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", не відповідає вимогам закону з підстав, наведених вище, та порушує права, інтереси держави щодо стягнення в дохід Державного бюджету України 7 493 516,87 грн. заборгованості за бюджетними позичками та пені за несвоєчасне повернення заборгованості за бюджетними позичками, оскільки в подальшому стягнення вказаної суми заборгованості може бути утруднене або й неможливе.

Керуючись ст.ст.160, 165, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у визнанні мирової угоди у процесі виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2011 року по справі №2а-1424/11/0970, укладену 15.02.2016 року між ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області та ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали ухвали.

Відповідно до статті 254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лучко О.О.

Ухвала складена в повному обсязі 22.04.16р.