Справа № 817/219/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/219/16

18 квітня 2016 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у колегіальному складі: головуючий суддя Гломба Ю.О., судді Жуковської Л.А. Сала А.Б. , за участю секретаря судового засідання Маринич В.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача1: представник не прибув,

відповідача2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління МВС України в Рівненській області, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області
про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинення певних дій,, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) про визнання бездіяльність протиправною щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, передбаченої ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", зобов'язання вчинення дій щодо нарахування такої одноразової грошової допомоги в сумі 50461,40грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 2514,93грн., стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку в зазначених розмірах.

В ході судового розгляду позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії щодо нарахування компенсації за невикористану відпустку в сумі 2514,93грн., та стягнути з відповідача таку компенсацію в зазначеному розмірі.

Зменшені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п.64 "в" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114), наказом УМВС України в Рівненській області від 02.11.2015 №340 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік). Одноразова грошова допомога ОСОБА_1 при звільненні складає 50461,40грн., а компенсація за невикористану відпустку - 2514,93грн. Оскільки дані суми виплачені не були, то 25.01.2016 позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області із заявою про їх виплату, однак станом на 01.03.2016 заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку залишається не виплаченою.

У судове засідання позивач не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

В ході судового розгляду, за обґрунтованим клопотанням представника МВС України, судом допущено заміну первинного відповідача - МВС України, належним відповідачем - Управлінням МВС України в Рівненській області (далі - УМВС України в Рівненській області, відповідач 1), та залучено до участі у справі другого відповідача - Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області (далі - УДАІ УМВС України в Рівненській області, відповідач 2).

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибула, у поданому суду клопотанні позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений з урахуванням вимог ст.ст.33, 35 КАС України належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ст.12 та ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, майор міліції, працював на посаді старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ УМВС України в Рівненській області.

На підставі рапорта, свідоцтва про хворобу від 13.10.2015 №450, виданого ВЛК при УМВС України в Рівненській області, 02.11.2015 наказом УМВС України в Рівненській області №340 о/с ОСОБА_1, згідно з п.64 "в" Положення №114, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) (а.с.10).

25.01.2016 позивач звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 50461,40грн. та компенсацію за 22 календарні дні невикористаної відпустки за 2015 рік в сумі 2514,93грн. (а.с.12).

05.02.2016 УДАІ УМВС України в Рівненській області видано ОСОБА_1 довідку №301/116/39/01-2016 про наявну заборгованість в зазначених сумах (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з адміністративного позову, його предметом є невиплата відповідачами належних позивачу обов'язкових виплат, тобто об'єктом порушеного права ОСОБА_1, що підлягає захисту, є питання невиплати грошового забезпечення при звільненні.

Законодавець урегулював питання, пов'язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби спеціальними законами.

При цьому, наявність спеціального закону не виключає можливості застосування до правовідносин, пов'язаних із проходженням громадянами публічної служби, окремих норм інших законів та норм трудового законодавства у випадках, передбачених спеціальним законом. З цього приводу Верховний Суд України висловив свою позицію у постанові від 05.03.2013 зазначаючи, що "Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі".

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Оскільки спір, пов'язаний із стягненням одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, є спором щодо недотримання законодавства про оплату праці при звільненні з публічної служби, то при вирішенні такого спору, субсидіарному застосуванню підлягають положення, ч.2 ст. 233 КЗпП України, щодо строків звернення до суду, оскільки вказана норма є спеціальною.

Відтак, позивач належним чином звернувся з позовом до суду.

Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад (пп. "в" п.64 Положення №114).

Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (далі - Інструкція №499).

Згідно з п.1.6 Інструкції №499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, у разі звільнення зі служби за віком, зокрема, за станом здоров'я одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з наказом УМВС України в Рівненській області від 02.11.2015 №340 о/с, вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 22 роки 08 місяців 03 дні, та 22 календарні дні невикористаної відпустки за 2015 рік.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено та визнано відповідачем 1, що при звільнені позивачу належить виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 50461,40грн. та компенсацію за 33 календарні дні невикористаної відпустки за 2015 рік в сумі 2514,93грн., проте, станом на 01.03.2015 позивач отримав лише одноразову грошову допомогу в зазначеній сумі (а.с.58), а сума вказаної компенсації, на час розгляду справи судом, залишається не виплаченою.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області вчинити дії щодо нарахування ОСОБА_1 компенсації за 22 календарні дні невикористаної відпустки за 2015 рік в сумі 2514,93грн. (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень дев`яносто три копійки).

Стягнути з Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за 22 календарні дні невикористаної відпустки за 2015 рік в сумі 2514,93грн. (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень дев`яносто три копійки).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий cуддя Гломб Ю.О.

Судді Жуковська Л.А.

Сало А.Б.