Справа № 820/11311/15
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р.Справа № 820/11311/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача - Бихна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. по справі № 820/11311/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт"

до Одеської митниці ДФС

про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС про скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року; про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року Одеської митниці ДФС.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Митний орган, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 11.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" (покупець) та KAS COMMODITIES (постачальник) укладений контракт №11022015 (а.с. 35-39).

Відповідно до умов контракту №11022015 від 11.02.2015 року продавець продає, а покупець купує товар - IRRI-6 - рис, поставка якого буде здійснюватися окремими партіями у відповідності із специфікаціями, виставленими за заявкою покупця, відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010 та умовами контракту (а.с.28-32).

Згідно зі статтями 2, 5 Контракту №11022015 від 11.02.2015, продукція поставляється на умовах CIF Іллічівськ, відповідно до ІНКОТЕРМС-2010, при цьому продавець приймає на себе зобов'язання виконати послуги з митного оформлення, необхідного для вивезення покупцем з території країни продавця товару. Ціна на товар установлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару. Валютою контракту є долар США.

Крім того, сторонами підписано додаткову угоду №1 від 16.02.2015 року, відповідно до якої сторонами внесено зміни до п. 6 контракту №11022015 від 11.02.2015 року, а саме викладено його у новій редакції (а.с. 40-41).

Додатковою угодою №2 від 03.07.2015 року, відповідно до якої сторонами внесено зміни до п. 1 та 2 контракту №11022015 від 11.02.2015 року, а саме викладено у новій редакції, зокрема визначено, що всі зобов'язання, включно з банківськими, комісійними, податками та митами, які мають місце на території продавця та пов'язані з виконанням контракту, мають бути сплачені продавцем, крім того визначено, що всі зобов'язання, включно з банківськими, комісійними, податками та митами, які мають місце на території покупця та пов'язані з виконанням контракту, мають бути сплачені покупцем (а.с. 42-44).

На виконання умов контракту №11022015 на митну територію України відповідно до Інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 року було ввезено товар за базисом поставки CFR Іллічівськ (вартість і фрахт) "Інкотермс 2010", одержувачем якого є позивач (а.с.84).

Відповідно до Інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 року на митну територію України ввезено пакистанський довгозернистий білий рис IRRI-6, двічі гладко шліфований, урожай 2014; пакистанський довгозернистий пропарений рис IRRI-6, пакистанський білий рис 100% лом, двічі гладко шліфований, урожай 2014.

Товар, визначений інвойсом №KAS/590/15 від 30.08.2015, був переданий перевізнику Mediterranen Shipping compfny S.A., що підтверджується коносаментом №MSCUPQ 043783.

Вказаний товар у порту призначення (м. Іллічівськ) було отримано Приватним підприємством "Інтервід", яке відповідно до умов Договору №12-01 від 01 грудня 2014 року на транспортно-експедиторське обслуговування, укладеного між ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтервид", надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України.

Матеріали справи містять договір №20/10-14/01 від 20.10.2014 року про надання послуг по декларуванню товарів укладений між ТОВ "Торгівельна компанія "Російський продукт" та ПП "Національні традиції" (а.с. 45-47).

Приватним підприємством "Національні традиції", відповідно до умов договору №20/10-14/01 від 20.10.2014 року 14.10.2015 року подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію за формою МД-2 №500040001/2015/012174 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту №11022015 від 11.02.2015 року, укладеного позивачем з KAS COMMODITIES, а саме: пакистанський довгозернистий білий рис IRRI-6, двічі гладко шліфований, урожай 2014 "PNC Brain"; пакистанський довгозернистий пропарений рис IRRI-6, пакистанський білий рис 100% лом, двічі гладко шліфований, урожай 2014, на загальну митну вартість 142500,00 доларів США.

Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу позивачем надано: ВМД 500040001/2015/012174 від 14.10.2015 р.; міжнародні товарно-транспортні накладні від 12.10.2015 року №0707,0808,1165,1360,1778,2656,2808,3587,4660,5503,6361,6381,6461,7309 ,7931,9428; Коносамент М5ОТРО 043783 від 07.09.15 р.; платіжні доручення № 332 від 11.09.15 р., № 341 від 07.10.2015 р.; № 343 від 06.10.2015 р.; каталог виробнику б/н від 06.10.2015р; прайс-лист б/н від 31.08.2015 р.; калькуляції № КАS 21/09/15 від 21 вересня 2015 року; № КАS 21/09/15/1 від 21 вересня 2015 року; № КАS 21/09/15/2 від 21 вересня 2015 року; інвойс КАS/590/15 від 31 серпня 2015 року; пакувальний лист № б/н до інвойсу КАS/590/15 від 31 серпня 2015 року; страховий поліс від 08.09.2015 року; контракт № 11022015 від 11 лютого 2015 року; додаткові угоди № 1,2 до контракту № 11022015 від 11 лютого 2015 року; договір № 20/10-14/01 про надання послуг по декларуванню товарів від 20.10.2014 р.; договір № 12-01 на транспортно-експедиційне обслуговування від 01.12.2014 р.; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2761 від 07.09.2015 року; фітосанітарний сертифікат 337274 від 03.09.2015 р.; карантинний дозвіл 15/05636 від 23.09.2015 року; сертифікат про походження товару 097570 від 31.08.2015 року; видаткові накладні 136 від 11.09.2015 року; № 141 від 18.09.2015 року, № РОРП - 00212 від 24.09.2015 року; видаткова накладна КАS/31/08 від 31.08.2015 року; довідка про кон'юнктуру ринку від 13.10.2015 року.

Розрахована декларантом митна вартість товару згідно з наданими документами становить 142500,00 доларів США (3109027,09 грн.).

Митний орган не погодився з такою вартістю товару та прийняв спірне рішення про коригування вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року (а.с.21-23).

У графі 33 оскаржуваного рішення митний орган в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано послався на те, що згідно наданих до митного оформлення банківських платіжних документів передплата здійснена в розмірі 150750 доларів США, в той час як загальна вартість партії товару, відповідно до інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 складає 142500 доларів США. Крім того, зазначає, що в поданих до митного оформлення банківських платіжних документах №332 від 11.09.2015, №343 від 06.10.2015 та №341 від 07.10.2015 відсутнє посилання на комерційний інвойс відповідно до якого здійснюється поставка даного товару, що унеможливлює прив'язання наданих платіжних документів до даної партії товару. Також в митній декларації країни відправлення загальна вартість 142500 доларів США вказана на умовах СFR, окремо визначена вартість страхування 400 доларів США, водночас така ж загальна вартість 142500 доларів США вказана в інвойсі на умовах CIF.

Посилаючись на вказані вище обставини, Одеською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00133 від 14 жовтня 2015 року (а.с.26-29).

Наявна у митниці цінова інформація на ідентичні, подібні (аналогічні) товари та подана декларантом інформація призводить до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, зв'язку з чим митний орган і зробив коригування митної вартості за резервним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Статтею 318 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до положень частини 3 ст. 53, частин 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Відповідно до частини третьої статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митний орган мав обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем не наведено обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Як вбачається із матеріалів справи, митний орган вимагав надати виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості, що поставлялися відповідно до умов контракту № 27052015 від 27.05.15 декларантом надавалися митному органу копії платіжних доручень та звіт про оцінку майна № Б13-10 від 13.10.15.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відносно посилання відповідача на те, що згідно наданих до митного оформлення банківських платіжних документів передплата здійснена в розмірі150750 доларів США, в той час як загальна вартість партії товару, відповідно до інвойсу №KAS/590/15 від 31.08.2015 складає 142500 доларів США та з приводу того, що в поданих до митного оформлення банківських платіжних документах №332 від 11.09.2015, №343 від 06.10.15 та №341 від 07.10.2015 відсутнє посилання на комерційний інвойс відповідно до якого здійснюється поставка даного товару, що унеможливлює прив'язання наданих платіжних документів до даної партії товару.

Відповідно до п. 2.1. Положення про порядок використання банками документі на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216, платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до уповноваженого банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов'язково має містити такі реквізити: код платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98 затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.98 N 1024; назву документа - "Платіжне доручення в іноземній валюті" або "Платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах"; номер платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (може містити цифри та літери); дату складання платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); найменування та місцезнаходження уповноваженого банку, що обслуговує платника (назви країни і міста); повне або скорочене найменування платника, що збігається з найменуванням платника, яке заявлене ним у картці зі зразками підписів та відбитка печатки [для фізичної особи - прізвище, ім'я, по батькові (якщо воно є) і документ, що посвідчує особу (серія, номер, дата, ким виданий, адреса за місцем проживання)], його місцезнаходження (назви країни і міста); номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, з якого здійснюється переказ коштів або банківських металів; цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.98 N 34; суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою); суму переказу або масу банківських металів у тройських унціях і назву іноземної валюти або виду банківського металу словами; найменування одержувача (далі - бенефіціар) [для бенефіціара - фізичної особи - прізвище, ім'я, по батькові (якщо воно є)], його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) та номер рахунку [або номер міжнародного банківського рахунку (IBAN)], на який перераховуються кошти або банківські метали (для бенефіціара - фізичної особи, який не має рахунку, цей реквізит може не заповнюватися); найменування та місцезнаходження банку бенефіціара; комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) уповноваженого банку й інших банків за переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або бенефіціара (BEN), або платника та бенефіціара (SHA), надається право уповноваженому банку утримувати комісійну винагороду без платіжного доручення платника; призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави); код операції (чотири символи) за стандартною класифікацією платіжного балансу (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує); код країни бенефіціара (три символи) відповідно до його місцезнаходження або країни реєстрації (заповнюється платником або уповноваженим банком, що його обслуговує); ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті); підписи відповідальних осіб платника та відбиток печатки (за наявності), які заявлені ним у картці зі зразками підписів і відбитка печатки; резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та бенефіціара резидентність словами "резидент" чи "нерезидент" під час переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України.

Платник, згідно з п. 2.2 Положення про порядок використання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216, заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Оскільки правовідносини, які існують між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" та KAS COMMODITIES склалися на підставі Контракту №11022015 від 11.02.2015, саме вказаний контракт і є правовою підставою для виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Російський продукт" обов'язку перерахувати кошти за товар, який підлягає поставці, рахунок-фактура, є додатковим документом, складається на виконання та на основі контракту, тому сам по собі не може відігравати роль документа, на підставі якого здійснюється перерахування коштів.

Платіжні доручення №332 від 11.09.2015, №343 від 06.10.15 та №341 від 07.10.2015 містять повну інформацію про платіж та документ, на підставі якого здійснюється перерахування коштів, а саме посилання на Контракт №11022015 від 11.02.2015 з зазначення виду товару за який проводиться оплата.

Слід зазначити, що умови Контракту №11022015 від 11.02.2015 не містять вимоги щодо оплати партії товару, яка поставляється за умовами договору, окремим платіжним дорученням, не містить таких вимог і чинне законодавство України, тому допускається згрупування в одному платіжному дорученні різних сум (попередня оплата, оплата за поставлений товар), які підлягають сплаті на адресу постачальника з зазначенням контракту на підставі якого проводиться оплата.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідачем не надано доказів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410074/2 від 14 жовтня 2015 року, як на підставу коригування, мається посилання на МД від 14.09.2015р. №500040001/2015/01634, де митна вартість становить 0,41долл. США, МД від 02.07.2015р. №500040001/2015/7396, де митна вартість становить 0,46долл. США, МД від 07.08.2015р. №500040001/2015/6124, де митна вартість становить 0,355долл. США

Проте зазначені документи відповідачем надані не були.

Не були й надані пояснення з приводу того, чому саме ці документи були підставою коригування (та ж країна походження товару, той же постачальник, той же період поставки, такий саме товар та ін.)..

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надані відповідачу всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи підтверджено ціну товару, який був імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту №11022015 від 11.02.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу України, у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем належних доказів на підтвердження правомірності своїх рішень не надано.

На підставі викладеного суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016р. по справі № 820/11311/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 25.04.2016 р.