Справа № 308/11774/15-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2016-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Турецька Я.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 поданим в особі представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації протиправними щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу до 5 травня у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №147 від 31.03.2015 року та зобовязання вчинити певні дії. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що позивач ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи ,що підтверджується відповідним посвідченням. Відповідно до норм ч.4 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу, як інваліду війни ІІІ групи, щорічно до 5-го травня повинна виплачуватися разова грошова допомога в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Однак, призначена йому грошова допомога за 2015 рік виплачена в розмірі 2200,00 грн., а отже не в повному обсязі. Представник позивача зазначає, що законні права позивача було обмежено шляхом прийняття окремих положень, визнаних в подальшому Конституційним Судом України неконституційними. На думку представника позивача , управління праці та соціального захисту населення керується вимогами підзаконних нормативних актів, а не вимогами Конституції України, яка має найвищу юридичну силу та згідно якої закони та інші нормативно-правові акти приймаються та повинні відповідати їй. Відповідач за 2015 рік виплатив позивачу зазначену разову грошову допомогу в розмірі 2200,00 грн., тобто не в повному обсязі. На думку представника позивача , ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації протиправно здійснило виплату разової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №147 від 31.03.2015 року, оскільки виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при здійсненні нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги позивачу застосуванню підлягать положення ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З посиланням на викладене, представник позивача вважає дії управління праці та соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації щодо невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2015 рік, у порядку передбаченому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, розмір якої визначається відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», протиправними та просить визнати такі дії протиправними та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу вказану разову грошову допомогу за 2015 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплаченої суми .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. В своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації позов не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях, що надійшли на адресу суду 22.12.2015р. Зокрема представник відповідача вказує на те, що згідно чинної редакції ч.3 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Виплата разової грошової допомоги позивачу у 2015 році проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі, питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарант ії їх соціального захисту » і «Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року. Згідно вищезазначеної постанови розмір щорічної разової грошової допомоги для інваліда війни ІІІ групи у 2015 році становить 2200,00 грн, яка була нарахована і виплачена позивачу. Просила суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення длярозгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Із змісту статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи, має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни, що стверджується посвідченням серії Б №473813 від 26.12.2014 року, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України./а.с.4/

10.09.2015 року уповноважений представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації із запитом про надання інформації щодо виплати разової грошової допомоги ОСОБА_2 як інваліду ІІІ групи, яка здійснюється щорічно до 5 травня та розміру виплати такої зокрема у 2013,2014 та 2015 роках . ( а.с. 5)

Листом № 1811/01-19 від 16.09.2015 року ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації повідомило представника позивача про те, що ОСОБА_2 було виплачено до 5 травня разову грошову допомогу у 2015 році у розмірі 2200,00 грн. (а.с.6)

Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції від 25.12.1998 року), яка відновила свою дію з 22.05.2008 року - з дня прийняття Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008, ( яким визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п.20 розділу ІІ ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України стосовно виплати щорічної разової допомоги) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України , закони , інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ч.1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином у спірних правовідносинах управління праці та соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації є державним органом, на якого чинним законодавством покладений обовязок по здійсненню виплат, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в тому числі разової грошової допомоги.

Отже, відповідач у 2015 році повинен був застосувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплат грошової допомоги до 5 травня, а саме: ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998 року, згідно якої , щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі - сім мінімальних пенсій за віком.

Доводи представника відповідача, щодо правомірності своїх дій при проведенні нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі, питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарант ії їх соціального захисту » і «Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Із змісту ч.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі, питання виплати 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарант ії їх соціального захисту » і «Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року вбачається, що у 2015 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарант ії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» для інвалідів війни ІІІ групи встановлено - 2200 гривень.

Разом з тим, відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України , виключно законами визначаються , зокрема, основи соціального захисту , а положеннями ст. 75 Основного Закону встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до переконання, що посилання відповідача на положення Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі, питання виплати 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту » і «Про жертви нацистських переслідувань» № 147 від 31.03.2015 року є безпідставним і таким, що істотно звужує обсяг передбачених законом прав позивача.

Зважачи на викладене, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998 року, згідно якої , щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі - сім мінімальних пенсій за віком та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як нормативних актів, які мають вищу юридичну силу над підзаконними нормативними актами.

Таким чином , виплата разової грошової допомоги іваліду війни ІІІ групи до 5 травня за 2015 рік повинна становити сім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням викладеного, виходячи з основоположних засад Конституції України, правового аналізу викладених вище норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що оскільки позивачу надано статус інваліда війни, він має право на отримання пільг, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема йому, як інваліду війни ІІІ групи, належить право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у розмірі - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значеня для прийняття рішення тощо.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, виходячи з принципу пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку ,що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідач не довів законність своїх дій щодо невиплати позивачу , як інваліду війни ІІІ групи, щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у розмірі - сім мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно до статті 159 КАС України, судом у встановленому процесуальним порядком з'ясовані обставини справи, що підтверджуються належними і допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, враховані норми матеріального права, якими врегульовані спірні відносини. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог законодавства, що призвело до порушення суб'єктивних прав позивача, які підлягають поновленню судом шляхом визнання дій відповідача протиправними та покладання на відповідача обов'язку здійснити нарахування та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу за 2015 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплаченої суми.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ групи, в силу вимог п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір він звільнений від сплати судового збору. Оскільки позов задоволено, розмір судового збору становить 487,20 грн., які слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст.9,11,17,18,70,71,158-163,167,186 КАС України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 поданий в особі представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №147 від 31.03.2015 року.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплаченої суми.

Судовий збір в розмірі 487,20 грн., віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4