Справа № 344/16579/15-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/97/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представник відповідача Бортника Р.Б., представника відповідача Ткачука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо факту невиплати йому суми пенсії за 12 місяців і 20 днів всупереч п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та зоб`язання виплатити суму несплаченої пенсії за 12 місяців і 20 днів (період з 09 січня 1995 року по 29 січня 1996 року) з індексацією цієї суми за минулий час або матеріальну компенсацію за збитки у розмірі вказаної вище суми.

25 січня 2016 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив визнати протиправною з 01.10.2011 року бездіяльність щодо факту невиплати суми пенсії за 12 місяців і 20 днів та виконання п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», зобов`язання призначити з 09 січня 1995 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та виплатити суму несплаченої пенсії з індексацією цієї суми за минулий час, стягнути з відповідача Івано-Франківського обласного військового комісаріату на користь Пенсійного Фонду України грошову суму, що дорівнює розміру суми пенсії за 12 місяців і 20 днів з її індексацією за минулий час, що підлягає виплаті ОСОБА_1

19 квітня 2016 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимоги та просить суд визнати протиправною з 01.10.2011 року бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо факту невиплати йому суми пенсії за 12 місяців і 20 днів та виконання п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити йому з 09 січня 1995 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та виплатити суму несплаченої пенсії (за 12 місяців і 20 днів) з індексацією цієї суми за минулий час.

У заяві також вказано, що зменшені вимоги позивач обґрунтовує тим, що зазначено у позовній заяві та його поясненнях наданих суду раніше.

Позивач в судовому засіданні 08 грудня 2015 року, 26 січня 2016 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві та письмових пояснення наданих суду.

Представник відповідача головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, надав суду письмові заперечення.

Представник відповідача Івано-Франківського обласного військового комісаріату в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, надав суду письмові заперечення.

В судовому засіданні 26 січня 2016 року судом досліджено письмові докази та ухвалено перейти до судових дебатів, для підготовки до судових дебатів оголошено перерву.

В судові засідання 02 березня 2016 року та 19 квітня 2016 року позивач не з`являвся, подав до суду заяву 01 березня 2016 року, 21 березня 2016 року, 01 квітня 2016 року та 19 квітня 2016 року про перенесення судових засідання у зв`язку із сезонним погіршенням його здоров`я.

Судом продовжувались перерви за клопотанням позивача, однак, 19 квітня 2016 року, враховуючи те, що справа перебуває на розгляді в суді з 19 листопада 2015 року, що позивач всі заяви про перенесення судових засідань подає особисто через канцелярію суду, що судом заслухано пояснення сторін, що досліджено письмові докази, ухвалено провести судові дебати у відсутності позивача, врахувавши його усні та письмові пояснення.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років.

В якості обґрунтування свого позову позивач вказує на те, що в описовій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року по справі № 2а-152/11/0907 дата призначення пенсії вказано 30 січня 1995 року, а тому військовий комісаріат вчасно не призначив йому пенсію і таким чином відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повинно призначити йому з 09 січня 1995 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та виплатити суму несплаченої пенсії (за 12 місяців і 20 днів) з індексацією цієї суми за минулий час.

Але, постанова суду набрала законної сили, судом не було встановлено в резолютивній частині іншу дату звільнення позивача з військової служби.

У головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області знаходиться пенсійна справа ОСОБА_1 № ХД-15300, що була передана з Івано-Франківського обласного військового комісаріату.

Із пенсійної справи, яка була оглянута судом в судовому засіданні, вбачається, що 30 січня 1997 року позивач подав заяву про призначення пенсії, заява засвідчена підписом позивача.

Також із копії протоколу з пенсійної справи (а.с.65) вбачається, що 30.01.1996 року позивачу призначено пенсію за вислугу років.

Пенсію призначено згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

На а.с.19 пенсійної справи міститься відмітка про повернення коштів за період з 30.01.1996 року по 31.01.1997 року, а на а.с.29 розрахунок про виплату пенсії.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», пенсії відповідно до цього Закону призначаються:

а) військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію в разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані інвалідами до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;

в) особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби;

г) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, поновленим у військовому (спеціальному) званні, - з дня поновлення;

д) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільнені зі служби у зв`язку із засудженням за умисний злочин без позбавлення військового (спеціального) звання з правом на пенсію за вислугу років, - з дня звернення за пенсією;

е) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані інвалідами після закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби чи внаслідок нещасного випадку або захворювання, що мали місце після звільнення їх зі служби, - з дня встановлення їм інвалідності;

є) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які набули право на пенсію за цим Законом у зв`язку із внесенням зміни в раніше виданий наказ або інший розпорядчий акт про оголошення їх вислуги років для призначення пенсії та звільнення зі служби, - з дня підписання наказу або іншого розпорядчого акта відповідною посадовою особою про внесення цієї зміни.

Членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

На виконанням вимог вказаного Закону позивачу виплачено пенсію за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, підстав для вплати пенсії позивачу немає.

Крім того, позивач просить призначити йому пенсію за вислугу років з 09 січня 1995 року, однак, така пенсія йому вже призначена, тому підстав повторно призначати пенсію немає.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.