Справа № 813/2962/15
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 876/11760/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ТзОВ «Торговий дім "Пам'ять плюс" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015р. по справі за позовом ТзОВ «Торговий дім "Пам'ять плюс" до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.06.2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнених вимог, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 12.02.2015 року, в частині донарахування зобов'язань в сумі 359258,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та його контрагентами укладено договори на виготовлення поліграфічної продукції та її розповсюдження, а отримання товару та його розповсюдження підтверджується належно оформленими первинними документами. Господарські операції фактично відбулись та їх результати використані позивачем у власній господарській діяльності. До перевірки було надано усі первинні документи, які відповідають критеріям первинного документа, є достовірними та складені за результатами фактичного здійснення господарської діяльності позивача, проте вони не були прийняті до уваги контролюючим органом. При перевірці були надані макети листівок, а також директором Товариства надано пояснення щодо їх отримання від контрагентів. Відповідач на підставі актів перевірок контрагентів позивача безпідставно прийшов до висновку про безтоварність господарських операцій, що суперечить принципу персональної відповідальності платника та суперечить положенням чинного законодавства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив дану постанову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту.

Вважає, що судом не надано оцінку тому, що податковий орган в Акті перевірки не зазначив жодного доказу на підтвердження того, що ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс», як платник податку, діяв без належної обачності та обережності. В Акті перевірки не має жодних даних, які спростовують добросовісний характер поведінки позивача.

Будь-яких порушень саме з боку ТзОВ «Логістичний склад №1» в акті перевірки не встановлено.

Посадові особи ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» вжили достатніх заходів для перевірки факту реєстрації ТзОВ «Компанія БТС» як суб'єкта господарювання, взяття його на облік в органі державної податкової служби та реєстрації його органом державної податкової служби як платників податку на додану вартість.

Посилання суду на нібито недостатню деталізацію оформлених первинних документів в підтвердження господарської операції не узгоджується з вимогами законодавства та є протизаконним.

Позивач надав суду довідку за формою 1-ДФ ТзОВ «Компанії БТС», яка свідчила про 35 працівників на підприємстві в момент надання послуг, декларацію з ПДВ, яка підтверджувала факт декларування зобов'язань з ПДВ та сплати їх до бюджету.

Щодо іншого контрагента ТзОВ «КВП Спецбуд», то судом не було заявлено вимогу та не було витребувано таку довідку.

Вважає, що реальність господарських взаємовідносин з ТзОВ «Компанія БТС» і ТзОВ «КВП Спецбуд» встановлена доказами долученими до справи.

Усі суми податкового кредиту ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» підтверджені належними чином оформленими податковими накладними.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, представника податкового органу, яка просить залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «ТД «Память Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин із ТзОВ «Аксон-Актив» за лютий 2014 року, ТзОВ «Компанія БТС» за період червень 2014 року, ТзОВ «КВП «Спецбуд» за період серпень, вересень 2014 року, про що складено акт перевірки, яким встановлено порушення Товариством пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України, у зв»язку з чим завищено податковий кредит на суму 284378,00 грн.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 12.02.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання з податку на додану вартість в сумі 426567,00 грн. (за основним платежем 284378,00 грн. та за штрафними санкціями 142189,00 грн.).

Рішенням Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № 5802/10/13-03-22-04/189 від 23.04.2015 року погоджено застосування податкового компромісу з ТзОВ «ТД «Пам»ять-Плюс» щодо вказаного вище податкового повідомлення-рішення на суму податкового зобов»язання 67309,00 грн. (по контрагенту ТзОВ «Аксон-Актив»).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в акті перевірки порушення позивача знайшли своє підтвердження в ході з'ясування обставин справи, тому податкове повідомлення-рішення в оспорюваній частині є правомірним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Між ТзОВ «ТД «Пам»ять Плюс» та ТзОВ «Компанія БТС» укладено договори на виготовлення поліграфічної продукції (листівок) №13/03-14 від 03.03.2014 року, договір на розповсюдження поліграфічної продукції №15/06-14 від 26.06.2014 року.

Передача рекламних листівок від ТзОВ «Компанія «БТС» до ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» здійснювалась відповідно до актів передачі-приймання виконаних робіт (виготовлення рекламних листівок) від 20.06.2014 року б/н, від 27.06.2014 року б/н, від 27.06.2014 року б/н та від 30.06.2014 року б/н для подальшого їх розповсюдження у м.Львові за адресами: площа Ринок, проспект Шевченка, проспект Свободи, вулиця Виговського, вулиця Городоцька, проспект Чорновола, площа Петрушевича.

На виконання вказаних договорів ТзОВ «Компанія «БТС» виписано податкові накладні №22 від 20.06.2014 року на суму 259200,00 грн., №117 від 27.06.2014 року на суму 40513,00 грн., №118 від 27.06.2014 року на суму 44500,00 грн., №319 від 30.06.2014 року на суму 48514,28 грн. Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі.

Також, між ТзОВ «ТД «Пам»ять Плюс» та ТзОВ «КВП «Спецбуд» укладено договір на виготовлення поліграфічної продукції (листівок) №01/06-2014 від 06.08.2014 року, договір на розповсюдження поліграфічної продукції №02/06-2014 від 06.08.2014 року.

Передача рекламних листівок від ТзОВ «КВП «Спецбуд» до ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» здійснювалась відповідно до актів передачі-приймання виконаних робіт (виготовлення рекламних листівок) від 29.08.2014 року №09-0000003, від 31.08.2014 року №09-0000019, від 26.09.2014 року №09- 0000027 для подальшого їх розповсюдження у м. Львові за адресами: площа Ринок, проспект Шевченка, проспект Свободи, вулиця Виговського, вулиця Городоцька, проспект Чорновола, площа Петрушевича.

На виконання вказаних договорів ТзОВ «КВП «Спецбуд» виписано податкові накладні №1 від 29.08.2014 року на суму 59961,60 грн., №10 від 31.08.2014 року на суму 159565,09 грн., №17 від 31.08.2014 року на суму 249782,40 грн., №3 від 26.09.2014 року на суму 290649,00 грн., №5 від 30.09.2014 року на суму 149728,58 грн. Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі.

Позивачем, як суду першої та апеляційної інстанції, не надано підтвердження щодо транспортування поліграфічної продукції (рекламних листівок); переміщення рекламних листівок від зазначених контрагентів до ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс», документів щодо підтвердження затвердження ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» оригіналів-макетів рекламних листівок, виготовлених зазначеними контрагентами, документів, що підтверджують відрядження керівника ТзОВ «ТД «Пам'ять-Плюс» (наказів про відрядження та інших підтверджуючих документів) для укладання договорів (додатків до договорів) із зазначеними контрагентами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТзОВ «КВП «Спецбуд» протягом одного дня не могло фактично здійснювати виготовлення рекламних листівок та розповсюдження рекламних листівок (в кількості 28910 шт.), з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, тощо. Теж стосується і контрагента ТзОВ «Компанія БТС» місцезнаходження яких більше 500 км, тобто м.Київ і Київська область.

З досліджених судом першої та апеляційної інстанції копій договорів, актів прийняття-передачі листівок та робіт (послуг), не можливо встановити реальність господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що умовами договорів не визначено ні кількості (тиражу) замовленої продукції, ні вимог до її оформлення та якості (формат, розмір, папір на якому буде розміщено зображення, спосіб друку, кольорове рішення), що має значення для визначення вартості по виготовленню одиниці продукції. Не визначено таких вимог і в додатках до договорів по виготовленню поліграфічної продукції.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції також не представив доказів розповсюдження великої кількості листівок за короткий проміжок часу (в один день) за багатьма адресами, та меншої кількість листівок за однією адресою протягом п»яти днів та не зміг пояснити таке.

Під час розгляду справи, колегією суддів також не встановлено наявності у контрагентів залучених працівників, або залучення інших підприємств для виконання спірних операцій на умовах субпідряду, тощо, а позивачем не надано таких доказів.

Досліджені судом першої та апеляційної інстанції первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували фактичне придбання позивачем послуг з розповсюдження поліграфічних матеріалів ТзОВ «Компанія БТС» та ТзОВ «КВП «Спецбуд» не містять зазначення, які саме роботи були виконані (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їх вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції), а в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено лише загальне найменування робіт та їх вартість без конкретизації, які саме роботи були виконані, їх вид та опис, конкретних об'ємів та напрямків, за якими вони проводились, кількість відпрацьованих годин, перелік використаних ресурсів та частина їх вартості, що включена до вартості робіт, що робить неможливим встановлення змісту та обсягу господарської операції і факту використання її результатів у господарській діяльності позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що досліджені судами копії актів приймання виконаних робіт не можуть беззаперечно свідчити про використання отриманих від ТзОВ «Компанія БТС» та ТзОВ «КВП «Спецбуд» товарів та послуг у господарській діяльності позивача, оскільки останнім не доведено реальності господарських операцій з ТзОВ «Компанія БТС» та ТзОВ «КВП «Спецбуд».

Відповідно до акту ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів в Київській області №547/10-13-22-03/38275495 від 02.10.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Компанія «БТС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за період з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року», встановлено, що підприємство провело документальне оформлення господарських операцій, які фактично не здійснювались.

Ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти списання) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (набув чинності з 1.01.2011 року) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.1 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п.198.4 ст.198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами. (п.198.5 ст.198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п.201.6. ст.206 ПК України - податкова накладна, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п.201.7. та п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Наявність податкової накладної без фактичного здійснення господарської операції (оприбуткування товару, його оплата, використання у господарській діяльності тощо) не може бути підставою для включення визначених у такій накладній сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного місяця.

Колегія суддів вважає, що подані позивачем первинні бухгалтерські документи не стверджують реальність господарських операцій між ним та ТзОВ «Компанія БТС» та ТзОВ «КВП «Спецбуд», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Торговий дім "Пам'ять плюс" - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2015р. по справі №813/2962/15- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 21.04.16р.