Справа № 758/13684/15-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Шабатин Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві справу за адміністративним позовом громадянина Сомалі ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі УДМС України в Київській області) про оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 р. скасована ухвала Подільського районного суду м.Києва від 21.12.2015 р. про залишення позовної заяви, поданої до суду 01.12.2015 р., без розгляду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач - громадянин Республіки Сомалі звернувся до суду з позовом про скасування постанови Управління ДМС України в Київській області № ПН МКО 073349 від 25 листопада 2015 р. про накладання адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на такі обставини. Так, маючи побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження через свої погляди та через побоювання загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини залишив Сомалі та прибув у 2012 році до України, де звернувся до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.25.11.2015 року Позивач отримав Повідомлення № 65 від 25.11.2015 р. ДМС України в Київській області (надалі за текстом - Відповідач) про відмову у наданні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту незаконним та необґрунтованим. Позивач вважаючи вказану постанову незаконною та неогрунтованою звернувся в строки, встановлені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом про оскарження рішення та зобов'язання вчинити дії. А тому відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» має право подовжувати дію довідки про звернення за захистом в Україні № 005916 до остаточного визначення статусу особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи залишення ним території України. Вважає, що законно перебуває на території України, при цьому не порушуючи ст. 1 ЗУ Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Позивач стверджує, що отримав повідомлення № 65 від 25.11.2015 р. стосовно складеного відносно нього протоколу № ПР МКО 073349 від 25.11.2015 р. про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП та відповідно винесено постанову № ПН МКО 073349 від 25.11.2015 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 510 грн. Зазначає, що у поясненнях в протоколі вказав причину пропуску строку продовження довідки № 005916, як таку, що він втратив вказану довідку 29.10.2015 року, але знайшов лише 22.11.2015 р. Тобто, на момент, коли строк подовження довідки вже було пропущено. Вважає, що постанова про притягнення адміністративної відповідальності ч.1 ст. 203 КУпАП була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при її винесенні відповідачем не встановлено та не прийнято до уваги низку важливих обставин, що вказує на неповне з'ясування обставини справи, що мають значення для справи, недоведеність вини, як підставу відповідальності (не врахований характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступі вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи). Позивач стверджує, що відповідачем не було враховано головного фактору - те, що він являється громадянином РеспублікиСомалі, отже відноситься до вкрай вразливої групи населення - шукачів притулку, не розуміє ані українську, ані російську мови. Тобто, зазначені фактори мають бути пом'якшуючими обставинами при вирішенні питання при накладенні адміністративного стягнення. Не враховано щире каяття позивача, як правопорушника, який перебував під впливом сильного душевного хвилювання У поясненнях в Протоколі про адміністративне правопорушення Позивач за допомогою перекладача визнав свою вину. Відповідачем не враховано положення ст. 22 КУпАП, щодо малозначності вчиненого адміністративного правопорушення з урахуванням пом'якшуючих обставин, та звільнення позивача від адміністративної відповідальності з урахуванням вказаних положень.Під час складення протоколу та винесення оскаржуваної постанови Відповідачем не був врахований факт того, що відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України біженців та осіб, які потребують додаткового захисту" особа не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Стверджує, що в світлі ситуації, що склалася, позивач не змозі знайти пристойно оплачувану роботу та вийти з фінансової скрути.

В судове засідання позивач та його представник, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не з'явилися. Через канцелярію суду представник позивача подав письмові пояснення, згідно з якими позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставинами, викладеними в позові. Додав, що вважає незаконною постанову про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Сомалі - позивача у справі ОСОБА_2. Позивач залишив свою країну, оскільки мав побоювання за своє життя та здоров'я, через обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування через політичні переконання; будучи дитиною, позивач втратив своїх батьків. Позивач має певні обґрунтовані побоювання бути завербованим до складу терористичної організації «Ал-Шабааб» з метою його участі у внутрішньому збройному конфлікті. Додатково представник позивача відзначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який ліг в основу оскаржуваного рішення, зазначено, що він складений за участі перекладача. Дана інформація, згідно слів Позивача, не відповідає дійсності, оскільки зміст протоколу йому роз'яснювався англійською мовою тим працівником Відповідача, який складав протокол.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Керуючись ч.3 ст.128 КАС України, суд на підставі наявних в справі доказів, вважає за можливе проводити розгляд без участі відповідача.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного завідувачем СЮЗ УДМС України в Київській області 25.11.2015 р., вбачається, що 25.11.2015 року о 14 год. 00 хв. в м. Києві по вул.Петропавлівській, буд. 11, був виявлений громадянин Сомалі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав на території України за документом, термін дії якого закінчено, чим порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту», за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП . Також в протоколі позивачем були викладені пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_2 не зміг своєчасно надати довідку для продовження строку проживання на території України, у зв'язку з тим, що ним була втрачена вказана довідка. Ці пояснення написані українською, але відмітка про те, що це пояснення зроблені в перекладі, в протоколі відсутня, при цьому також не зазначено, переклад з української на яку мову відбувався дл особи, що притягається до відповідальності.

25.11.2015 року заступник начальника УДМС України в Київській області Підручний С.І. виніс постанову, якою громадянина Сомалі ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається зі вказаної постанови, вона також не перекладалася на мову, якою вільн володіє ОСОБА_2

Стаття 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч.13 ст.10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз'ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Згідно положень п. 39 Керівництва з процедур та критеріїв визначення статусу біженців УВКБ ООН (надалі за текстом - Керівництво), передбачається, що якщо тільки особа не шукає пригод чи не бажає просто подивитися світ, то вона у звичайних умовах не залишить свій дім та країну без обставин, що змушують до цього.

Суд приймає до уваги пояснення Позивача, в частині причини залишення країни його походження, оскількивиникли обставини, які унеможливлюють безпечне проживання в цій країні.

Згідно положень п. 40 Керівництва, оцінка суб'єктивного елемента невідокремлювана від особистості заявника, оскільки психологічні реакції різних осіб у схожих умовах можуть відрізнятись. Одна особа може мати сильні політичні і релігійні переконання, перегляд яких зробить її життя нестерпним, інша особа може не мати таких сильних переконань. Одна особа може прийняти імпульсивне рішення утікати, інша може ретельно спланувати свою втечу.

Згідно положень п. 41 Керівництва, враховуючи важливе значення, яке надається у визначенні «біженець» суб'єктивному фактору, необхідна оцінка достовірності у тих випадках, коли наявні факти недостатньо проясняють картину. Необхідно брати до уваги, зокрема, його власне судження про своє положення, його власний досвід, іншими словами - все, що може слугувати доказом того, що основним мотивом його звернення є побоювання. Ці побоювання мають бути обґрунтовані. Перебільшені побоювання, проте, можуть бути досить обґрунтованими, якщо враховуючи всі обставини справи, такий душевний стан може вважатися виправданим.

Враховуючи вищенаведені факти, обставини втечі Позивача з Сомалі, у Позивача є об'єктивні причини побоюватися загрози загальнопоширеного насильства в ситуаціях внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини.

За змістом ст. 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Ст. 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Стаття 274. КУпАП передбачає, що перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Перекладач зобов'язаний з'явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що він складений за участі перекладача. Дана інформація, згідно обґрунтувань позивача, наведених в позові, не відповідає дійсності, оскільки зміст протоколу йому роз'яснювався англійською мовою тим працівником Відповідача, який складав протокол.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач є громадянином Сомалі та перебуває за його межами, в Україні, у зв'язку з тим, що він був змушений залишити територію Сомалі та шукати захист в Україні з огляду на об'єктивні обставини, які викликали в нього обґрунтовані побоювання за своє життя та здоров'я (дискримінація та переслідування Позивача в країні походження за ознакою належності до соціальної групи, її побоювання щодо загрози загальнопоширеного насильства в ситуаціях внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини). Також, через обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування через політичні переконання, Позивач, був вимушений покинути країну походження - Сомалі, оскільки має певні обґрунтовані побоювання щодо загальнопоширеного насильства та систематичного порушення прав людини у країні його походження та відповідно бути завербованим до складу терористичної організації Ал-Шабааб з метою його участі у внутрішньому збройному конфлікті.

Згідно положень п. 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25 червня 2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасовогопримусового видворення іноземця чи особи без громадянства з території України та спорівпов'язаних із перебуванням іноземця чи особи без громадянства в Україні» (далі за текстом - Постанова), підтвердження обґрунтованості побоювань переслідування (через інформацію про можливість таких переслідувань у країні походження біженця) можуть отримуватися від особи, яка шукає статусу біженця, та незалежно від неї - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з документів і повідомлень міжнародних неурядових організацій, із публікацій у засобах масової інформації. Для повноти встановлення обставин у таких справах, як правило, слід використовувати більш ніж одне джерело інформації про країну.

Між тим, інформація по країні-походження підкріплює твердження Позивача, що підтверджується публікаціями у численних авторитетних і неупереджених джерелах, де наголошується на постійних терористичних актах, відповідальність за які бере на себе Аль-Шабааб, по всій території країни. Підтвердження побоювань Позивача щодо загальнопоширеного насильства в умовах внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини, а також об'єктивна загроза гуманітарної та продовольчої кризи містяться у Резолюції2232 (2015) Ради Безпеки ООН Про розміщення місії Африканського Союзу в Сомалі до 30 травня 2016 року і продовженні мандату Місії ООН по сприянню Сомалі до 30 березня 2016 року від 28.07.2015 р.

Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак, як вбачається з матеріалів справи, протокол та постанову було викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадяниномСомалі, та українська мова йому не зрозуміла.

Позивач, вважаючи вказану постанову незаконною та неогрунтованою звернувся в строки, встановлені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом про оскарження рішення та зобов'язання вчинити дії. Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.02.2016 р. адміністративну справу призначено до розгляду на 31 березня 2016 р. о 10:00 год.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідачем не було надано до суду жодних заперечень та доказів на спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова від 25.11.2015 р., складена відповідачем, не може оцінюватися судом у розумінні ст.70 КАС України, оскільки заперечуються позивачем, і інші докази, які б їх обґрунтовували, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій відповідача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач суду не надав, а тому в діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги громадянина Сомалі ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.11 ч.2 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін у справі чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ст.247 ч.1 п.1 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративні правопорушення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.203 ч.1 КУпАП стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю. А тому суд вважає необхідним закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача у адміністративній справі.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 71, 251-254, 268, 287 КпроАП України, керуючись ст.ст. 11, 71, 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов громадянина Сомалі ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2015 р. № ПН МКО 073349, винесену заступником начальника Управління Державної міграційної служби у Київській області Підручним С.І., якою громадянина Сомалі ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 грн. (п'ятсот десять грн.00 коп.).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.203 ч.1 КУпАП стосовно громадянина Сомалі ОСОБА_2 .

Постанова суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Ларіонова