Справа № 149/1216/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Київ К/800/35171/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області

на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області (далі - УПФУ у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області) про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах. В обґрунтування вимог зазначав, що з 1974 року по 1987 рік працював трактористом у колгоспі, а з лютого 1984 по червень 2013 року - каменщиком (муляром) на різних підприємствах і має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ). Вказує, що з 2013 року неодноразово звертався до відповідача із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, УПФУ у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області відмовило йому у призначенні такої пенсії через відсутність документів, що підтверджують умови праці, уточнюючої довідки та відомостей щодо проведення атестації робочого місця. Вважаючи дії відповідача неправомірними, просив суд визнати протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язати УПФУ у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області призначити пенсію на пільгових умовах з 30 березня 2015 року.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ в м. Хмільнику та Хмільницькому районі щодо відмови в призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_4 пільгову пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 30 березня 2015 року.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, норм Закону № 1788-ХІІ. Вказує, що суди не дали належної оцінки обставинам справи та наданим доказам, не звернули уваги на доводи відповідача про відсутність первинних документів, що підтверджують характер роботи позивача та умови його праці. Зазначає, що право на призначення пенсії на пільгових умовах мають особи, які працювали за професією муляра в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, за умови проведення атестації робочих місць.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що з 09 лютого 1984 року по 05 червня 2012 року ОСОБА_4 працював каменщиком (муляром) ІІ розряду на різних підприємствах, зокрема: з 09 лютого 1984 року по 20 серпня 1991 року у Хмельницькій міжгосподарській будівельній організації (у серпні 1985 року перейменовано у Міжгосподарську пересувну механізовану колону (МПМК), а у листопаді 1985 року - у Хмельницьку районну пересувну механізовану колону № 39); з 09 вересня 1991 року по 05 червня 2012 року - в Уланівському комбінаті комунальних підприємств. Згідно із записами трудової книжки, стаж роботи позивача за професією муляра складає 28 років 3 місяці 07 днів.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ, проте УПФУ у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області відмовило йому у призначенні такої пенсії через відсутність уточнюючої довідки щодо особливого характеру виконуваних позивачем робіт, даних про проведення атестації робочого місця та наказу про створення бригад мулярів або спеціалізованих ланок мулярів в комплексних бригадах.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди виходили з того, що згідно із записами в трудовій книжці, позивач має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, а відсутність уточнюючої довідки та первинних документів, не є підставою для відмови у призначенні такої пенсії.

Проте з таким висновком погодитись неможливо.

Відповідно до абзацу 1 пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної норми, свідчить, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 працював каменщиком (муляром) з 09 лютого 1984 року по 05 червня 2012 року і у період його роботи діяв Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, в якому ця професія відсутня.

З 26 січня 1991 року діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 і, згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09 серпня 1991 року № 591, Розділ 22900000 XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів» Список № 2 доповнено позицією 2290000а-12680 «Каменщики, постоянно работающие в бригадах каменщиков и в специализированных звеньях каменщиков комплексных бригад». З 11 березня 1993 року діяв Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162, Розділом XXVII якого передбачено професію муляра, за умови постійної праці в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад (код 2290000а-12680).

Отже, за приписами наведених норм, позивач, працюючи за професією муляра мав право на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, починаючи з 09 лютого 1984 року, за умови роботи у бригаді мулярів і у спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за аналогічних умов праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Вирішуючи спір, суди послалися на те, що накази про утворення комплексних, спеціалізованих бригад та ланок мулярів не були передані на архівне зберігання, а тому записів трудової книжки достатньо для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача за професією муляр. Проте ці висновки не відповідають матеріалам справи, оскільки у трудовій книжці відсутні відомості про роботу позивача у складі комплексних, спеціалізованих бригад та ланок мулярів, а інших документів, що підтверджують особливості та умови праці немає.

Крім того, пунктом 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 передбачено, що якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13) та від 17 березня 2015 року (справа № 21-585а14).

Отже, проведення атестації після 21 серпня 1992 року є обов'язковою умовою для зарахування періоду роботи із шкідливими умовами праці до пільгового стажу.

Разом з тим, вирішуючи спір суди не звернули уваги на ці обставини та не перевірили доводи УПФУ у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області про відсутність інформації щодо проведення атестації робочого місця позивача з 22 серпня 1992 року.

Наведені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 220 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак