Справа № 825/3554/13-а
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. м. Київ К/800/1034/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Рибченка А.О.

суддів: Карася О.В.

Шипуліної Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Еліта»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року

у справі № 825/3554/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Еліта»

до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Еліта» (далі - ПАТ «Еліта»; позивач) до Менської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі - Менська ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області; відповідач) задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 15 серпня 2013 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ «Еліта» 550,31 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 1039 від 20 вересня 2013 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року апеляційну скаргу Менської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області задоволено. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нову - про повну відмову в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням у справі, позивач оскаржив його в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та залишення в силі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «Еліта» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за травень 2013 року, за результатами якої складено акт № 31/1540/00310120 акт від 05 серпня 2013 року.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15 серпня 2013 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі 44 025,00 грн. та визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 11 006,25 грн.

Перевіркою встановлено порушення товариством пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у загальному розмірі 44 025,00 грн. на підставі податкових накладних № 28 від 28 березня 2013 року, № 3 від 02 квітня 2013 року, № 4 від 03 квітня 2013 року, № 13 від 11 квітня 2013 року, № 15 від 12 квітня 2013 року, № 10 від 28 травня 2013 року, в яких не заповнено реквізит «код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України)» та які не зареєстровані продавцем (Товариством з обмеженою відповідальністю «Бартол») в Єдиному реєстрі податкових накладних, без подання відповідної скарги на постачальника в порядку пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган наголошував на тому, що згідно з пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 01 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

Враховуючи те, що ТОВ «Бартол» реалізовано позивачу промислове швейне обладнання, яке є ввезеним на митну територію України, виписані ним на адресу ПАТ «Еліта» податкові накладні, на переконання відповідача, підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Скасовуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції підтримав зазначену позицію Менської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області та зазначив, що виписані при здійсненні операцій з постачання товарів, ввезених (імпортованих) на митну територію України, податкові накладні підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на всіх етапах постачання таких товарів на митній території України.

Колегія суддів із вказаними доводами погодитись не може, виходячи з таких підстав.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацами 2, 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

В свою чергу, пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість-продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 01 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень -з 01 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 01 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 01 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних. Податкова накладна, виписана при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 01 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

До платників податку, для яких на дату виписки накладної цим підрозділом не запроваджено обов'язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев'ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Статтею 74 МК України визначено, що імпортом є митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що обов'язковому кодуванню згідно з УКТ ЗЕД та включенню до Єдиного реєстру податкових накладних підлягають податкові накладні, виписані імпортером при здійсненні операцій з наступного постачання товарів, ввезених на митну територію України.

Як з'ясовано судами, ПАТ «Еліта» придбано швейне обладнання на митній території України від українського постачальника ТОВ «Бартол», який не є імпортером вказаного обладнання. Ні позивач, ні його постачальник не ввозили обладнання із-за кордону на митну територію України. В договорах поставки та супровідній технічній документації відсутня інформація щодо найменування та виробника придбаного товариством швейного обладнання. Відповідачем при цьому не подано будь-яких належних доказів на підтвердження тієї обставини, що розглядуване обладнання є товаром, ввезеним та митну територію України, а викладений в акті перевірки № 31/1540/00310120 акт від 05 серпня 2013 року висновок щодо цього має характер припущення.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що суми податку на додану вартість у спірних податкових накладних не перевищують 10 тисяч гривень, Чернігівський окружний адміністративний суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність у ТОВ «Бартол» обов'язку зареєструвати зазначені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та, як наслідок, правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі цих документів.

А відтак, суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Еліта» задовольнити.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Рибченко А.О.

Судді Карась О.В.

Шипуліна Т.М.