Справа № 2а-4441/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 року № 2а-4441/11/2670

О 15 годині 41 хвилині в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А.

при секретарі судового засідання Федоріну І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві

до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «МПК-Моноліт»

про скасування актів форми Н-1 та Н-5,

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві звернулося із позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву про скасування акту № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом форми Н-1 від 19 лютого 2009 року та акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30 серпня 2008 року о 10 год. 45 хв. в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МПК-МОНОЛІТ»із ОСОБА_2 форми Н-5 від 18 лютого 2009 року.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності», «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування на виробництві та професійне захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності», Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, Положення про Державний департамент промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, затверджене наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11 січня 2006 року № 5 та зазначає, що нещасний випадок, який стався 30 серпня 2008 року з ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МПК-Моноліт»не може бути кваліфікований як нещасний випадок, повязаний з виробництвом, оскільки ОСОБА_2 працював у ТОВ «МПК-Моноліт»на підставі трудової угоди та відносився до осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, а тому у разі ушкодження здоровя особи у звязку з виконанням нею роботи за цивільно-правовим договором на неї поширюються відповідні норми цивільного законодавства як за договором підряду. Також, представник позивача зазначила, що ОСОБА_2 на обліку в Управлінні виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві не перебував, страхові внески ним не сплачувались.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Кодексу законів про працю України та зазначив, що між ОСОБА_2 та ТОВ «МПК-Моноліт»була укладена трудова угода, тобто трудовий договір на час виконання певної роботи, який передбачено пунктом 3 статті 23 Кодексу законів про працю України. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 було ознайомлено з правилами охорони праці та на нього розповсюджувався трудовий розпорядок ТОВ «МПК-Моноліт».

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК-Моноліт»підтримав позовні вимоги з огляду на Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 та зазначив, що ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «МПК-Моноліт», ніколи не перебував у штаті підприємства та на нього не розповсюджувався трудовий розпорядок, а виконував роботу на умовах підряду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

30 серпня 2008 року о 10 годині 45 хвилин на будівництві торговельно-розважального центру «Дніпровська пристань»по проспекту Ватутіна у Дніпровському районі м. Києва стався нещасний випадок з підсобним робітником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом від 1 вересня 2008 року за № 245-Р Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву призначена комісія спеціального розслідування нещасного випадку.

18 лютого 2009 року Комісією спеціального розслідування нещасного випадку складений акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30 серпня 2008 року на Товаристві з обмеженою відповідальністю «МПК-Моноліт»за формою Н-5 та 19 лютого 2009 року складений акт № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1, якими встановлено порушення вимог безпеки під час експлуатації автонавантажувача, а також незадовільний контроль за дотриманням робітниками інструкцій з охорони праці, в тому числі знаходження підсобного робітника ОСОБА_2 в небезпечній зоні роботи автонавантажувача. З висновками комісії не погодились члени комісії: заступник директора з питань охорони праці ТОВ «Майстер ЗОВ»ОСОБА_3, керівник служби охорони праці ТОВ «МСБУД»ОСОБА_4 та страховий експерт з охорони праці відділу по роботі із страхувальниками та потерпілими Печерського району УВД ФССНВ у м. Києві ОСОБА_5 та висловили окрему думку.

Закон України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1105) відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Згідно статті 1 Закону № 1105 завданнями страхування від нещасного випадку є:

- проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоров'ю застрахованих, викликаним умовами праці;

- відновлення здоров'я та працездатності потерпілих на виробництві від нещасних випадків або професійних захворювань;

- відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання , у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (стаття 2 Закону № 1105).

Держава гарантує усім застрахованим громадянам забезпечення прав у страхуванні від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (стаття 3 Закону № 1105).

Статтею 5 Закону № 1105 встановлені основні принципи страхування від нещасного випадку, зокрема: обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності; обов'язковість сплати страхувальником страхових внесків.

Відповідно до статті 6 Закону № 1105 суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик.

Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування.

Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи.

Страховик - ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність.

Виконавча дирекція ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління ОСОБА_1. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню ОСОБА_1, проводить свою діяльність від імені ОСОБА_1 у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління ОСОБА_1 (стаття 18 Закону № 1105).

Статтею 37 Закону № 1105 встановлено, що ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мало подання роботодавцем або потерпілим ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 липня 2008 року між ТОВ «МПК-Моноліт»(замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) укладена трудова угода № 16, згідно якої виконавець тимчасово, на свій страх та ризик приймає до виконання роботи; виконавець використовує свої засоби виробництва (інструменти, обладнання, ліса тощо), засоби захисту, спецодяг; виконавець дотримується вимог щодо охорони праці та несе повну відповідальність з цих питань; замовник виплачує виконавцеві винагороду із сумою згідно акту виконаних робіт з урахуванням податків та інших передбачуваних законом відрахувань; підставою для розрахунків є акт здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Доводи відповідача щодо ознайомлення із правилами охорони праці та розповсюдження трудового розпорядку на ОСОБА_2 судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Згідно трудової угоди № 16 виконавець тимчасово виконує роботи згідно технічних замовлень, а підставою для розрахунків є акти виконаних робіт.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2008 року, ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у штаті чи за сумісництвом у ТОВ «МПК-Моноліт»не працював.

Згідно листа Управління виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 24 жовтня 2011 року № 3144-13, ОСОБА_2 на обліку згідно статті 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»в Управлінні не перебував, його особова справа до Управління виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві не передавалась, страхові внески ОСОБА_2 не сплачувались.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладена між ТОВ «МПК-Моноліт»(замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) трудова угода за своєю природою є договором підряду, а не трудовим договором.

Згідно Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 41 цього Порядку), зобов'язаний негайно:

1) повідомити з використанням засобів зв'язку про нещасний випадок:

- робочий орган виконавчої дирекції ОСОБА_1 за місцезнаходженням підприємства за встановленою ОСОБА_1 формою;

- підприємство, де працює потерпілий, - якщо потерпілий є працівником іншого підприємства;

- органи державної пожежної охорони за місцезнаходженням підприємства - у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі;

- установу державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, - у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння);

2) утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку (далі - комісія) у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування.

У разі настання нещасного випадку з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, до складу комісії обов'язково включається представник робочого органу ОСОБА_1 за місцезнаходженням підприємства.

У разі коли нещасний випадок стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно (крім випадків, передбачених пунктом 41 цього Порядку), розслідування організовує робочий орган виконавчої дирекції ОСОБА_1 за місцем настання нещасного випадку, для чого утворює наказом комісію у складі не менше ніж три особи.

За результатами спеціального розслідування складаються акт форми Н-5, акт форми Н-1 стосовно кожного потерпілого, нещасний випадок з яким визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або форми НПВ в іншому випадку, карта форми П-5 стосовно кожного потерпілого у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння), пов'язаного з виробництвом, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, передбачені пунктами 54 і 55 цього Порядку.

Отже, як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_2 не був працівником ТОВ «МПК-Моноліт», а директор цього підприємства не являвся для нього роботодавцем, між ними були відсутні трудові відносини, що в даному випадку свідчить про необхідність керуватися нормами цивільно-правового законодавства, а саме: главою 61, параграфами 1 та 3 Цивільного кодексу України та необхідності складання виконавчою дирекцією ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві акту за формою НПВ.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями. 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Управління виконавчої дирекції ОСОБА_1 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві задовольнити повністю.

2. Скасувати акт № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 19 лютого 2009 року за формою Н-1 та акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 30 серпня 2008 року на Товаристві з обмеженою відповідальністю «МПК-Моноліт»від 18 лютого 2009 року за формою Н-5.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя М.А.Бояринцева

Повний текст постанови складений 17 листопада 2011 року.