Справа № 808/5750/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № 808/5750/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі №808/5750/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2015р. №3769-17 на суму 25000грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначенні чинним законодавством України. На думку позивача, зміни законодавства щодо транспортного податку не створили для нього обов'язку по його сплаті, оскільки дія Закону не має зворотної сили в часі за винятком скасування або пом'якшення покарання.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.06.2015 №3769-17.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норми ст.267 ПК України. Як зазначає заявник апеляційної скарги, з 01.01.2015 року введено в дію новий обов'язковий місцевий податок (транспортний), а відтак, враховуючи, що позивач має у власності транспортний засіб, який, згідно своїх технічний характеристик, є об'єктом оподаткування таким податком, відповідачем було визначено до сплати податкове зобов'язання у розмірі 25000грн. у відповідності до приписів чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 4664 см.куб., державний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано 12.07.2014р. (дата першої реєстрації 24.02.2012р.), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15-16).

09.06.2015р. ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №3769-17, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: «Транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000грн. (а.с.9)

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміни податкового законодавства, які відбулися після факту придбання позивачем автомобілю марки TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер НОМЕР_1, не можуть бути підставою для створення додаткових обов'язків для позивача, оскільки дія Закону в часі не має зворотної сили. Суд зазначив, що застосування положень ст.267 ПК України, з урахуванням внесених змін, з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий транспортний податок.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно із пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб, який належить позивачу на праві власності, використовується з 24.02.2011 року, тобто, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, менше ніж 5 років і має об'єм циліндрів двигуна 4664 куб.см, тобто більше ніж 3000 куб см.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком відповідно до ст.267 ПК України, а позивач є платником такого податку.

Однак, не зважаючи на наявність ознак об'єкта оподаткування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин, позивач не має обов'язку сплати транспортного податку за 2015 рік, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Пунктом 4.3 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому згідно з п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів, а отже, і транспортного податку.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 ПК України).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп. 12.3.4 ПК України).

Приписи п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України визначають, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Колегією суддів встановлено, що Запорізькою міською радою 15.01.2015 року було прийнято рішення №8 «Про встановлення податку на майно (в частині транспортного податку)», яким, зокрема, встановлено на території міста Запоріжжя податок на майно (в частині транспортного податку) та затверджено Положення про податок на майно (в частині транспортного податку).

Тобто, враховуючи вищенаведені норми права, рішення, яким введено транспортний податок на території міста Запоріжжя, набирає законної сили та підлягає належному застосуванню починаючи з початку бюджетного періоду, що настає після його прийняття, що відбулось 15.01.2015 року, тобто починаючи з 01.01.2016 року.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 14.01.2011 року у справі "Щокін проти України" та від 07.10.2011 року у справі "Серков проти України" наголосив на необхідності застосування національного законодавства, у разі допущення можливості його неоднозначного тлумачення, у найсприятливіший для заявника спосіб.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. не відповідає положенням Податкового кодексу України та є протиправним, а відтак, підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст. 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі №808/5750/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 22 квітня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова