Справа № 820/745/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р.Справа № 820/745/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - Пальчонкова Д.О.

представника відповідача - Комісара О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016р. по справі № 820/745/16

за позовом Харківської міської ради

до Заступника прокурора м. Харкова Малишевої Л.М., треті особи: Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, Державний навчально-виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника прокурора м. Харкова, в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача, а саме - пред'явлення позову від 31.08.2015 до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ФО-П ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, припинення зобов'язання та повернення майна.

В обґрунтування позову зазначено, що 02 вересня 2015 року до Харківської міської ради надійшла копія позовної заяви заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи: Державний навчально - виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова про визнання недійсним договору оренди від 09.12.2011 року №4789, укладеного між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, припинення зобов'язання за договором оренди 09.12.2011 року №4789 на майбутнє; зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх освітньому закладу. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року позовну заяву прокурора прийнято до провадження у справі №922/5128/15. На думку позивача, дії заступника прокурора м. Харкова щодо подання до Господарського суду Харківської області позовної заяви є незаконними такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом Харківської міської ради до Заступника прокурора м. Харкова Малишева Л.М., треті особи: Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, Державний навчально-виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про визнання дій протиправними.

Роз'яснено позивачеві, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 322.03.2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор попередньо, до звернення з позовом до суду, зобов'язаний був звернутися до Господарського суду Харківської області за підтвердженням судом наявності підстав для представництва. Однак, доказів такого звернення або відмови Господарського суду у підтвердженні підстав для представництва інтересів держави в суді до подання позовної заяви до господарського суду прокурором не надано; з посиланням на ст.23 Закону України "Про прокуратуру" зазначив, що наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді може бути оскаржена громадянином або суб'єктом владних повноважень. При цьому Законом України "Про прокуратуру" та частиною 6 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України не поставлено можливість оскарження підстав для представництва прокурора в залежність від наявності порушення прав позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що 02 вересня 2015 року до Харківської міської ради надійшла копія позовної заяви заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи: Державний навчально - виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова про визнання недійсним договору оренди від 09.12.2011 року №4789 укладеного між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, припинення зобов'язання за договором оренди 09.12.2011 року №4789 на майбутнє; зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх освітньому закладу (а.с. 25-27).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року позовну заяву прокурора прийнято до провадження у справі №922/5128/15 (а.с. 15).

Разом з тим, прокурором 28.08.2015 року направлено на адресу начальника Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради повідомлення про пред'явлення позову в інтересах Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради.

Отже, предметом спору є дії заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради щодо подання до Господарського суду Харківської області позовної заяви до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, треті особи: Державний навчально - виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова про визнання недійсним договору оренди від 09.12.2011 року №4789 укладеного між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, припинення зобов'язання за договором оренди 09.12.2011 року №4789 на майбутнє; зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх освітньому закладу.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що звернення суб'єкта владних повноважень (прокурора) до суду з позовною заявою не породжує будь - яких зобов'язань, що виникають із владних управлінський функцій для позивача, а є реалізацію права суб'єкта владних повноважень на звернення до суду, отже, даний спір не має публічно-правового характеру, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не може вирішуватись адміністративним судом.

У ч.2 ст.4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори. Разом з тим, спір набуває ознак публічно-правового не тільки за умов наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Слід зазначити, що право прокурора на звернення з позовом до господарського суду в інтересах держави та щодо наявності підстав для такого звернення визначено Законом України "Про прокуратуру" та Господарським процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 ст.23 вказаного Закону передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Отже, для захисту законних інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи, у тому числі, за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Отже, саме при реалізації права прокурора на звернення з позовом до господарського суду в інтересах держави або в інших випадках, судом перевіряються та встановлюється обґрунтованість підстав для такого звернення, в даному випадку, відповідно до Господарського процесуального кодексу України, про що приймається відповідна ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 07 вересня 2015 року позовну заяву прокурора прийнято до розгляду, що свідчить про те, що судом перевірено наявність підстав для представництва інтересів держави та не виявлено перешкод для такого представництва.

Посилання апелянта, що відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов'язаний був звернутися до господарського суду за підтвердженням судом підстав для представництва, при цьому прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва, а також про те, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаною нормою не передбачено обов'язковість надання прокурору попередньої згоди на звернення до суду з позовом ані судом, ані міською радою.

Як встановлено частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

З наведених норм випливає, що прокурор зобов'язаний попередити про свій намір звернутися до суду того суб'єкта владних повноважень - державний орган або орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру"), тобто, у сфері дії якого порушуються права держави. Такий орган може бути позивачем по справі за позовом прокурора.

Між тим, Харківська міська рада в даному випадку є тим суб'єктом, який, на думку прокурора, порушує інтереси держави, а тому зазначений прокурором як відповідач по справі.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вказує на те, що прокурор, звертаючись до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, не повинен був попередньо повідомляти останню про свій намір звернутися до суду, а Харківською міською радою помилково тлумачаться положення ч.3, ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, звернення заступника прокурора до суду з позовом в інтересах держави є реалізацією таким суб'єктом владних повноважень своїх процесуальних прав і жодним чином не пов'язано зі здійсненням ним владних управлінських функцій, при цьому право на таке звернення та наявність підстав для такого звернення перевіряється, в даному випадку, господарським судом відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а тому відсутні правові підстави вважати, що спір між позивачем і відповідачем є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів зауважує, що Харківська міська рада не позбавлена можливості викласти свої доводи щодо відсутності у заступника прокурора м. Харкова повноважень на звернення до Господарського суду Харківської області з позовом до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ФО-П ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, припинення зобов'язання та повернення майна в письмових запереченнях на позов та в апеляційній скарзі, у випадку, якщо Господарським судом Харківської області буде прийнято рішення за позовом прокурора на користь останнього.

За приписами п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до Заступника прокурора м. Харкова Малишева Л.М., треті особи: Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, Державний навчально-виховний виробничий комплекс Дзержинського району м. Харкова, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2016р. по справі № 820/745/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 25.04.2016 р.