Справа № 806/5255/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м.Житомир справа № 806/5255/15

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Костарчука О.Ф.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шклярук Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 25.11.2015, податкового повідомлення - рішення № від 25.11.2015 та вимоги сплати боргу (недоїмки) № Ф- від 12.11.2015. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем під час здійснення податкового контролю не дотримано вимоги визначених законодавством, а саме: податковим органом не надано доказів, які свідчать про не достовірність повноти нарахування і сплати податків (зборів), не дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а також дотримання валютного та іншого законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що податковий орган діяв в межах повноважень, визначених законодавством.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з 16.01.2015 по 29.10.2015 та з 30.10.2015 та продовжено на п'ять робочих днів щодо достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб - підприємців, дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій за період 01.01.2012 - 31.12.2014 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 - 31.12.2014. За результатами, якої складено акт № 2169/17-01/НОМЕР_3 від 12.11.2015, далі - Акт (а.с. 55-71).

На підставі Акта винесено податкові повідомлення - рішення:

- № від 25.11.2015, яким застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п в сумі 510 грн. (а.с. 10);

- № , від 25.11.2015 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 110543,96 грн., та застосовано штрафну санкцію в сумі 27653,99 грн. (а.с. 11);

- № від 25.11.2015, яким застосовано штрафну санкцію за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в сумі 2009,39 грн. (а.с. 13);

- та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.11.2015, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 28763,11 грн. (а.с. 12).

Що стосується вимоги позивача визнати протиправним податкового повідомлення - рішення № від 25.11.2015, суд встановив наступне.

Перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_3 встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності та повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що в порушення пп.16.1.2, п. 16.1.3 п.16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, п.51.1 ст.51, та пп."б" п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. за №2755-VI (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_3 не подавав до органів податкової служби із зазначенням коду ознаки доходу 157 розрахунок форми 1-ДФ щодо даних по СГД - фізичних особах, яким у 2012- 2014р.р. при здійсненні ФОП ОСОБА_3 закупівлі товарів (робіт, послуг) виплачувався дохід.

Відповідно до п.п. «б» п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, «особи, які відповідно до Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Судом безспірно встановлено, що позивачем не подавався до органів податкової служби розрахунок форми 1-ДФ до із зазначенням відомостей по СГД - фізичних особах, яким ФОП ОСОБА_3 в 2012р.-2014р. виплачувались доходи із зазначенням коду ознаки доходу 157. Пунктом 119.2 ст.119 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку - тягнуть за собою накладання штрафу у розмірі 510 грн.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення - рішення № .

Що стосується податкового повідомлення - рішення № від 25.11.2015 року, судом встановлено, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкових декларацій, встановлено порушення п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податковому Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) та вимог п.138.1, п.138.2, п.138.4, 138.6 - 138.9, п.п.138.10.2 - 138.10.4 і. 138.10, п., 138.11 ст.138 Податковому Кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено загальну суму витрат за період з 01.01.2012 по 31.09.2012, з 01.07.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 673374,00 грн., в т.ч. по періодам :2012р. - 16462,00 грн.; 2014р.-656912,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем надані копії накладних від 11.04.2014р. №19 на загальну суму 375000,00 грн., від 27.06.2014р. № 20 на загальну 180950,00 грн., відповідно до яких постачальник - ТОВ "Респонсалис" поставило ФОП ОСОБА_3 пиломатеріали (а.с.14), а також квитанцій до прибуткових касових ордерів від 11.04.2014р. на внесення готівки в касу підприємства в сумі 375000,00 грн., від 27.06.2014р. - на 180950,00 грн. (а.с. 15). Договір на постачання пиломатеріалів у письмовій формі не укладався.

Судом встановлено, що щодо контрагента позивача - ТОВ «Респонсаліс» () внесено запис про відсутність підтвердження відомостей; останній звіт подано за перше півріччя 2013р. та платник не має належних трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Крім того, 11.07.2014р. Житомирською митницею оформлено митну декларацію типу ЕК 10 АА №101060000/2014/010040 від 11.07.2014р., згідно якої відправником товару: «дошка дубова не обрізна висушена», кількістю - 26 м.куб., загальною вартістю 209821,59 грн. та митну декларацію типу ЕК 10 АА №101060000/2014/009368 від 02.07.2014р., згідно якої відправником товару : «дошка дубова не обрізна висушена», кількістю - 26 м.куб., загальною вартістю 205303,38 грн. є ФОП ОСОБА_3, одержувачем - фірма «Булгару» ЕООД», (ЕИК 109605731, вул. Оборище 14, Кюстендил 2500, Болгарія) (а.с. 16,17). Вказані документи, на думку позивача, є підтвердженням здійснення господарських операцій з закупівлі сировини у ТОВ "Респонсаліс" та подальшої її реалізації фірмі «Булгару» ЕООД. Проте суд звертає увагу на певні невідповідності, зокрема те, що позивачем відповідно до накладних закупалися пиломатеріали (а.с. 14), а реалізовувалася вже дошка дубова не обрізна.

Суд приймає до уваги постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09.10.2015 у справі № 295/12611/15-п, залишеною в силі постановою від 19.11.2015 Апеляційного суду Житомирської області, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки перемістив через митний кордон України товари: "дошка необрізана висушена" кількістю 26 м. куб. загальною вартістю 209821,59 грн з поданням органу доходів і зборів як підстави для митного оформлення та переміщення товарів сертифікат якості, отриманий незаконним шляхом (на підставі підробленої товарно-транспортної накладної БЗС № 004135 від 06.08.2014). За вказане порушення до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 209821, 59 грн. з конфіскацією "Дошки дубової не обрізної висушеної" кількістю - 26 м/куб., загальною вартістю 209821,59 грн.

Житомирською митницею ДФС направлено запит в Луцьке військове лісництво ДП «Львівського військового комбінату, яке за матеріалами перевірки згідно товарно-супровідних документів видавало товарно - транспортні накладні : серія БЗС №004135 від 06.08.2013р. та серія БЗС №004137 від 27.08.2013р. На вказаний запит митницею від зазначеного підприємства отримано відповідь від 07.04.2015р. №55, згідно якої встановлено, що товарно-транспортні накладні: серія БЗС №004135 від 06.08.2013р. та серія БЗС №004137 від 27.08.2013р. не належать Луцькому військовому лісництву ДП «Львівського військового комбінату», оскільки підприємство використовувало товарно-транспортні накладні серії ЛГ №00. Крім того, 01.11.2013р. вказане підприємство ліквідоване і натомість було створено Луцьке лісництво, яке теж використовує товарно-транспортні накладні серії ЛГ №00.

Суд бере до уваги відповідь Луцького лісництва та те, що в товарно-транспортних накладних: серія БЗС №004135 від 06.08.2013р. та серія БЗС №004137 від 27.08.2013, що завірені круглою печаткою Луцького військового лісництва, замовником та вантажоодержувачем вантажу являється ТОВ «Респонсаліс», митницею 25.06.2015 за № 370/10/06-70-26 в ТОВ «Респонсаліс» направлено відповідний запит, на який за вихідним митниці від 07.07.2015р. №1152/10/06-70-26 (07.07.2015р. - дата виявлення правопорушення отримано відповідь від 26.06.2015р. №26/01 про те, що ТОВ «Респонсаліс» в Луцькому військовому лісництві лісопродукцію не купувало, у тому числі згідно товарно-транспортних накладних серії БЗС №004135 від 06.08.2013р. та серії БЗС №004137 від 27.08.2013, жодних господарських відносин з ФОП ОСОБА_3 не мало, відповідно будь-яких товарних накладних йому не надавало і лісопродукцію ФОП ОСОБА_3 не продавало (а.с. 36, 37).

Таким чином, сертифікати серії ЖТ №739576 від 09.07.2014 та серії ЖТ №738074 від 16.06.2014 про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій, які подано митному органу як підставу для переміщення вказаних товарів через митний кордон України, отримані незаконним шляхом, тобто шляхом подання в Житомирське управління лісового та мисливського господарства для отримання вищевказаних сертифікатів товарно-транспортні накладні: серія БЗС №004135 від 06.08.2013р. та серія БЗС №004137 від 27.08.2013р., які, як вбачається із матеріалів справи, є підробленими.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010р. №2756-УІ (із змінами та доповненнями), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Частиною 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням п.2 ст. З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За наданими позивачем поясненнями договір на постачання пиломатеріалів у письмовій формі не укладався.

Частина друга ст. 662 ЦК України вимагає від продавця разом з товаром передавати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються та підлягають переданню разом із товаром відповідно договору або актів цивільного законодавства.

ОСОБА_3 не було надано первинних документів, які б підтверджували факт переміщення вищезазначених товарів по території України. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що операції щодо взаємовідносин ФОП ОСОБА_3 з ТОВ «Респонсаліс» (код за ) не мали реального характеру, тому відсутні підстави для віднесення 555950,00 грн. до витрат господарської діяльності.

Крім того, позивачем у 2014р. включено до складу витрат вартість товарів, придбаних у ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 40810,00 грн. згідно накладної від 01.07.2014 б/н на відпуск дошки дубової н/о в кількості 5,3 куб.метра по ціні 7700,00 та придбаних у ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 41580,00 грн. згідно накладної від 26.05.2014 №4 на відпуск дошки дубової н/о в кількості 5,4 куб.метра по ціні 7700,00 грн. Накладні заповнені з порушеннями вимог Закону України "Про бухгалтерський об фінансову звітність в Україні", оскільки на них відсутні обов'язкові реквізити, які б дозволили ідентифікувати особу - постачальника.

За наданими позивачем поясненнями договори на постачання товару для подальшого використання у господарській діяльності укладались в усній формі. Розрахунки з контрагентами - постачальниками здійснювались готівкою. Разом з тим, відсутність на первинних документах ідентифікаційних номерів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, їх адрес, не дозволяє ідентифікувати осіб, встановити є вони фізичними особами або фізичними - особами - суб'єктами господарювання, де здійснюють діяльні місце реєстрації, подання звітності, тощо.

За таких обставин, ФОП ОСОБА_3 в 2014 завищено суму витрат по собівартості реалізованих ТМЦ, придбаних від ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на суму відповідно 40810,00 грн. та 41580,00 грн.

Відповідно п.177.2 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755- VI (із змінами та доповненнями) об'єктом оподаткування визначено чистий оподатковуваний дохід тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-ІУ (із змінами та доповненнями).

Водночас до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у відповідності з п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Кодексу, до яких включається, зокрема, собівартість реалізованих товарів (виконаних робіт, наданих послуг). Витрати операційної діяльності визначаються згідно з п.138.4, 138.6 - 138.9, п.п.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п. 138.11 ст. 138 Кодексу.

Згідно з п. 138.4. ст. 138 Кодексу витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загально виробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно п.138.2 ст.138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із змінами та доповненнями): «Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу».

Отже, із системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання передачі робіт, надання послуг, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно винесене податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2015 року.

Щодо вимоги №Ф- від 12.11.2015 та рішення № від 25.11.2015, судом встановлено наступне.

Перевіркою достовірності відображення у звітності суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7% встановлено його заниження на 28763.11 грн., в т.ч. по періодам: 2012 р. - на 5712,32 грн., 2014р. - на 23050,79 грн., чим Порушено частина 2 статті 9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (зі змінами та доповненнями).

Так, відповідно дане порушення виникло у зв'язку з тим, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок, встановлено його заниження у період з 01.01.2011 по 31.12.2014 на 673374,00 грн.

Згідно п.4 ч.І ст.1, ч.З ст.7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює за період з 01.01.2011 по 30.09.2011р. - 15 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за період з 01.10.2011 по 31.12.2014 - 17 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на місяць, за який нараховується дохід.

Відповідно до пункту 3 ч. 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання доказів.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Оскільки ні в процесі проведення перевірки відповідачем, ні в судове засідання позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відтак суд не вбачає підстав для задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 25.11.2015, вимоги про сплати боргу № Ф- від 12.11.2015 та рішення № від 25.11.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним державним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 11 квітня 2016 р.