Справа № 813/661/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/51022/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького», Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання неправомірними дій, скасування постанови, припису,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького», Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання неправомірними дій, скасування постанови, припису, в якому, з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправними дії інспекторів Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, під час проведення позапланової перевірки на об'єкті реконструкції за адресом: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 16.01.2015 року № 2/01-Г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, на об'єкті реконструкції за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 23.01.2015 року № 1Г/6-ф/пз про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судом, в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, проведено заміну відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.01.2015 року головним державним інспектором Інспекційного відділу ОСОБА_3 та головним державним інспектором Інспекційного відділу м. Львова ОСОБА_4 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 на об'єкті будівництва «Реконструкція офісних приміщень, з розширенням за рахунок надбудови на АДРЕСА_1». Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 здійснює будівельні роботи з реконструкції офісних приміщень, з розширенням за рахунок надбудови на АДРЕСА_1 на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Львівській області від 11.11.2011 року № ЛВ1 на земельній ділянці загальною площею 0,1022 га, яка передана в оренду для обслуговування адміністративного будинку, відповідно до договору від 31 грудня 2009 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2015 року № 2/01-г.

На підставі акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.01.2015 року № 2/01-г Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 16.01.2015 року було складено протоколи про адміністративне правопорушення № 2/01/1-гш, № 2/01/2-гш № 2/01/4-гш та винесено припис № 2/01-г від 16.01.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

23.01.2015 року заступником директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області було винесено постанову № 1г/6-ф/пз, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, встановленого частиною 16 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Не погоджуючись з даними діями та рішеннями, позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що інспектори Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, під час проведення позапланової перевірки на об'єкті реконструкції за адресом - АДРЕСА_1, складання припису від 16.01.2015 року № 2/01-Г та постанови про адміністративне правопорушення від 23.01.2015 року № 1Г/6-ф/пз діяли неправомірно, оскільки здійснюючи перевірку об'єкту реконструкції, що належить до ІІІ категорії складності, діяли з перевищенням наданих їм повноважень, так як Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Посилання позивача на протиправність проведення позапланової перевірки об'єкту містобудування ІІI категорії складності, оскільки Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначено, що він застосовується при перевірці дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об'єктах містобудування IV і V категорії складності, є безпідставними з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2012 року № 148 внесені зміни до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а саме у тексті Порядку слова «господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів будівництва» та «господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єктів архітектури» у всіх відмінках замінено словами «господарська діяльність, пов'язана з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності» у відповідному відмінку.

Норми постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 не дають підстав для висновку про те, що на час перевірки Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю позбавлена повноважень здійснювати заходи, спрямовані на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єктах всіх категорій складності.

В результаті внесення змін до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю обмежені повноваження Інспекції лише щодо контролю за дотриманням ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до І-ІІІ категорії складності.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року № 9 визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд застосовує насамперед норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю в частині, яка відповідає спеціальному закону.

Частинами 4, 41 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством.

Наведена норма прямо закріплює право посадових осіб проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством без виключення з даного переліку об'єктів, які відносяться до І-ІІІ категорії складності.

Таким чином, суд вважає, що твердження позивача про відсутність у Інспекції повноважень здійснювати перевірку додержання вимог містобудівного законодавства на об'єктах І-ІІІ категорії складності є помилковим та суперечить частинам 4, 41 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Пунктами 5, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно із пунктом 2 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність із боку відповідача порушень, пов'язаних з проведенням позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а тому дії інспекторів Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, під час проведення позапланової перевірки на об'єкті реконструкції за адресом: АДРЕСА_1, є правомірними, а припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 16.01.2015 року № 2/01-Г про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанова від 23.01.2015 року № 1Г/6-ф/пз, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, встановленого частиною 16 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у розмірі 8500,00 грн., винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, отже відсутні підстави для їх скасування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького», Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання неправомірними дій, скасування постанови, припису - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз