Справа № 2а-0770/220/12
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2016-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 2a-0770/220/12

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Гебеш С. А. суддів - Скраль Т.В., Шешеня О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Закарпатської митниці ДФС про зобов'язання нарахувати та виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної митної служби України, Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України «Про припинення державної служби» від 22 грудня 2011 року №2684-к частково - в частині припинення з 23 грудня 2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, інспектора відділу митного оформлення №3 (п/п Лужанка) митного поста «Виноградів» Чопської митниці. Поновлено позивача на займаній на час звільнення посаді інспектора відділу митного оформлення №3 (п/п Лужанка) митного поста «Виноградів» Чопської митниці з 24 грудня 2011 року. Зобов'язано Чопську митницю Головного управління Міндоходів у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 42218,04 грн. Постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за місяць в розмірі 3518,17 грн. звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із вищевказаними судовими рішеннями, сторонами у справі було подано касаційні скарги до Вищого адміністративного суду України.

Згідно ухвали Вищого адміністративного суду від 01.12.2015 року, судом касаційної інстанції було об'єднано в одне касаційне провадження касаційні скарги Закарпатської митниці ДФС та ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, за результатами розгляду об'єднаного касаційного провадження за касаційними скаргами сторін у справі, Вищим адміністративним судом України було винесено ухвалу від 08.12.2015 року, згідно якої касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС - залишено без задоволення; Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено; Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року - скасовано; Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року змінено, шляхом скасування зазначеної постанови в частині оплати вимушеного прогулу позивача та направлено справу у цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року залишено без змін.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи, згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року, судом було задоволено клопотання представника Закарпатської митниці ДФС про заміну Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на її правонаступника, а саме на Закарпатську митницю ДФС.

13.01.2016 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог та додаткові пояснення до даного адміністративного позову.

Так, свою заяву про уточнення позовних вимог позивач мотивував тим, що згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивач зазначає, що у даній адміністративній справі, спір про поновлення його на роботі розглядався більше одного року не з вини позивача, - жодного разу позивач не подавав до суду клопотання про відкладення судового розгляду або про його зупинення; не вчиняв дій по зволіканню розгляду справи. Також у своїй заяві позивач посилається на те, що навіть судом апеляційної інстанції в ухвалі від 17.02.2015 (яка винесена в даній справі), зазначено, що позивач сумлінно ставився до явки в судові засідання. Зокрема, колегією суддів при винесенні рішення взято до уваги посилання позивача щодо явки на судові засідання 4 рази підряд, які не відбувались з незалежних від нього обставин. Таким чином, обставини, які вказують на відсутність вини позивача у зволіканні вирішення справи, встановлені Львівським апеляційним адміністративним судом та згідно ч.1 ст.72 КАС України звільняються від доказування.

Відтак позивач зазначає, що відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, позивачу належить до виплати заробітна плата за весь час вимушеного прогулу - тобто з 24.12.2011 року по дату постановляння Закарпатським окружним адміністративним судом судового рішення про поновлення на роботі, тобто по 11.06.2015 року.

Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, позивач просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю та зобов'язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року із утриманням із цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи, однак із поданою заявою про уточнення позовних вимог, позивач просив суд даний адміністративний позов розглядати за його відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказах.

Представник Державної митної служби України в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не направляв.

Представник Закарпатської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду даної адміністративної справи, однак надіслав на адресу суду письмове клопотання, згідно якого вбачається, що відповідач проти задоволення даного адміністративного позову заперечує та просить суд розглянути даний адміністративний позов за його відсутності.

Крім цього, суд також зазначає, що одночасно із поданим клопотанням, представником відповідача суду було надано довідку - розрахунок про загальну суму заробітної плати за час вимушеного прогулу та яка б становила за вказаний вище період суму 139880,60 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України, чітко передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 року, судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року, яка набрала законної сили в частині поновлення на роботі, позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чопської митниці Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині припинення перебування на державній службі в митних органах, поновлення на займаній на час звільнення посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково та зобов'язано Чопську митницю Головного управління Міндоходів у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 42218,04 грн.

Проте, з такою позицією не погодився суд касаційної інстанції, і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.12.2015 року зазначено про відсутність підстав для обмеження оплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного року, і така заробітна плата повинна бути стягнута за весь час вимушеного прогулу з відповідача в даній адміністративній справі на користь позивача, якщо буде встановлено, що розгляд даної справи тривав більше року не звини працівника, в даному випадку позивача.

Згідно вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновленя на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника.

Висновок суду про наявність вини працівника (не з'являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим.

Як встановлено судом в ході судового розгляду із матеріалів даної адміністративної справи, даний спір про поновлення на роботі розглядався більше одного року.

В той же час розгляд даної справи тривав більше одного року не з вини позивача, і це підтверджено матеріалами справи, оскільки в таких відсутні будь які докази які б свідчили, що розгляд справи затягувався саме позивачем.

Також судом встановлено, що в ході судового розгляду даної справи, жодного разу позивач не подавав до суду клопотання про відкладення судового розгляду або про його зупинення; не вчиняв дій по зволіканню розгляду справи, що ще раз підтверджує факт того, що тривалий розгляд даної справи відбувся не звини позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, позивачу належить до виплати заробітна плата за весь час вимушеного прогулу - тобто з 24.12.2011 року по дату постановляння Закарпатським окружним адміністративним судом судового рішення про поновлення на раніше займаній посаді, тобто по 11.06.2015 року.

Обмеження виплат річним строком фактично зменшує період часу протягом якого із заробітної плати позивача відраховуються належні податки і збори, зменшує страховий стаж працівника - що в свою чергу фактично позбавляє його права на пенсійне забезпечення, а тому в даному випадку це порушене право позивача підлягає відновленню.

Крім того, в період вимушеного прогулу - з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року позивач в іншому місці не працював, допомогу по безробіттю не отримував, що підтверджується нотаріально завіреною копією трудової книжки позивача, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 180-182, Т.1).

Щодо розміру заробітної плати, яка підлягалє стягненню за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_1, а саме з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року, то така визначена судом виходячи з довідки - розрахунку від 14.01.2016 року №07-70-05/35-25 наданої представником Закарпатської митниці ДФС і сума, яка підлягає до нарахування та виплати становить 139880,60 грн. (сто тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень шістдесят копійок), яку суд бере до уваги як належний та допустимий доказ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з того, що позовна заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини позивача, і в даному випадку ОСОБА_1 слід нарахувати та виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 139880,60 грн. з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року із утриманням із цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Закарпатської митниці ДФС про зобов'язання нарахувати та виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Зобов'язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 139880,60 грн. (сто тридцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень шістдесят копійок) з 24.12.2011 року по 11.06.2015 року із утриманням із цієї суми обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Суддя Суддя C.А. Гебеш Т.В. Скраль О.М. Шешеня