Справа № 821/176/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/176/16
11год. 46 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача - Ліхацького М.М.,

представника відповідача - Кромпа О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне базове товарно-комерційне підприємство "Кредо"

до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

ТОВ "Міжрегіональне базове товарно-комерційне підприємство "Кредо" (далі - позивач, ТОВ «МБТКП «Кредо») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 29.12.2015:

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 80699 грн. та застосування штрафної санкції на суму 20174 грн. 75 коп.;

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 21455 грн. та застосування штрафної санкції на суму 5363 грн. 75 коп.;

- № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 52108 грн. та застосування штрафної санкції на суму 13027 грн.;

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 3985 грн. 20 коп.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати на 191 грн. 88 коп. та застосування штрафних санкцій на суму 47 грн. 97 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ «МБТКП «Кредо» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.12 по 31.12.14 щодо порушень позивачем податкового законодавства не відповідають дійсності, так як ґрунтуються на припущеннях і недоведених обставинах, спотворенні фактів і обставин придбання товару ТОВ МБТКП «Кредо» у ТОВ «Віст групп лімітед». Підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та вартості товарів до валових витрат є підтвердження придбання товарів (послуг) належним чином складеними податковими накладними, бухгалтерськими документами та використання цих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Реальність здійснених позивачем господарських операцій по придбанню товарів повністю підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, які надавались при перевірці та надані суду. Вважає, що при проведенні перевірки та прийнятті податкових повідомлень-рішень, посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області порушено ряд вимог податкового законодавства, не здійснено в повній мірі дослідження наявних на момент перевірки та наданих додатково документів, податкових накладних, інших відомостей, а також існуючих обставин, внаслідок чого підприємству необґрунтовано нараховано грошові зобов'язання.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Представник відповідача прибув в судове засідання, заперечує проти позову, посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є законними та прийнятими відповідно до діючого податкового законодавства України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

В грудні 2015 року фахівцями Головного управління ДФС у Херсонській області проводилась виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне базове товарно-комерційне підприємство «Кредо» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, висновки якої викладено в акті №5/21-22-22-01/14118917 від 24.12.15 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «МБТКП «Кредо»:

- п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 80699 грн., в т.ч. за 2013 рік - 66116 грн.; за 2014 рік - 14583 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення: залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за вересень 2013 року у сумі 9398,0 грн.; залишку від'ємного значення попереднього звітного податкового (періоду), за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (рядок 22) за вересень 2013 року у сумі 4317,0 грн.; суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (рядок 23.2) у розмірі 52108 грн., у т.ч. по періодам: березень 2013 року - 1166,67 грн.; квітень 2013 року - 8135,11 грн.; травень 2013 року - 11329,15 грн.; жовтень 2013 року - 5523,28 грн.; листопад 2013 року -3947,6 грн.; грудень 2013 року -3525,87 грн.; січень 2014 року - 1763,03 грн.; лютий 2014 року - 8739,08 грн.; травень 2014 року - 2276,61 грн.; червень 2014 року -5701,3 грн. та заниження податку на додану вартість в липні 2013 року у сумі 21455 грн.;

- пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Закону «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-УІІ занижено орендну плату за землю за 2014 рік у розмірі 191,88 грн., у тому числі за 9 місяців 2014 року на суму 191,88 грн.;

- п.2.6. ст.2 Постанови НБУ від 15 грудня 2004 року N637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме: несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у сумі 797 грн. 04 коп.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою виявлено завищення валових витрат на суму 347980 грн. за 2013 рік, на суму 81017 грн. за 2014 рік внаслідок порушення п. 138.2 ст. 138 ПКУ, включення до складу валових витрат вартості товарів, придбаних у ТОВ «Віст групп лімітед» на суму 423163,65 грн. та у ТОВ «Взлет Ера» на суму 5833 грн. 35 коп. Що стосується поставки товарів від ТОВ «Взлет Ера» (колишня назва ПП «Ватер-шпаг») то в акті вказано про відсутність угоди на здійснення поставки, не надання на перевірку первинних документів.

ТОВ «Віст групп лімітед» поставляло позивачу товари відповідно до договорів від 04.06.12 № 1219/12к, від 01.07.14 № 0773/14к. На момент перевірки не надано товаросупроводжувальних документів, що на думку відповідача, є обов'язковою умовою включення до складу валових витрат вартості придбаного товару.

Також при перевірці були взяті до уваги матеріали позапланових перевірок ТОВ «Віст групп лімітед» та ТОВ «Взлет Ера». З акту № 4096/26-58-22-08-11/38050901 документальної позапланової перевірки ТОВ «Віст групп лімітед» за період 01.01.13-31.07.14, з якого вбачається, що не встановлено факту передачі товарів даному платнику від контрагентів - постачальників ТОВ «Готіка ЛТД», ТОВ «Пак Плюс 2012», ТОВ «Спрінфудс», ТОВ «Регістан ЛТД» та ТОВ «Асторг центр», внаслідок відсутності актів прийому-передачі товару, актів виконаних робіт, довіреностей, транспортних документів. У зв'язку з не підтвердженням операцій придбання ТОВ «Віст групп лімітед» товарів, відсутні і об'єкти оподаткування податком на прибуток та ПДВ по операціях з продажу товарів позивачу. Акт перевірки від 30.07.14 № 745/26-58-22-07-17/38050901 ТОВ «Віст групп лімітед» щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «Вербена-Н» за січень 2014 року та з ТОВ «Спецбілд» за лютий 2014 року свідчить про відсутність фактичної поставки товарів ТОВ «Віст групп лімітед» від даних контрагентів, внаслідок відсутності у останніх умов для фінансово-господарської діяльності, трудових ресурсів, основних фондів.

Також при перевірці був використаний акт від 08.05.2013 № 522/22.5/32257266 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Взлет Ера», внаслідок неможливості встановлення фактичного місцезнаходження товариства, відсутності обладнання, приміщень, транспорту, трудових ресурсів, тому неможливо встановити факт реального здійснення господарської діяльності між ТОВ «Взлет -Ера» та позивачем в березні 2013 року.

Необґрунтоване включення до складу валових витрат вартості товарів, придбаних у ТОВ «Віст групп лімітед» та ТОВ «Взлет Ера», призвело до заниження податку на прибуток на суму 66116 грн. за 2013 рік та на 14583 грн. за 2014 рік.

Вказані порушення призвели до заниження податку на додану вартість на суму 91285 грн. 50 коп. за жовтень 2012 року - грудень 2014 року внаслідок завищення податкового кредиту через включення до його складу податку на додану вартість з операцій придбання товарів у ТОВ «Віст групп лімітед» та ТОВ «Взлет Ера». Так, до складу податкового кредиту березня 2013 року включена сума 1166, 67 грн. за операціями з ТОВ «Взлет Ера», до складу податкового кредиту квітня 2013 року - червня 2014 року включена сума 84633 грн. 88 коп. за операціями з ТОВ «Віст групп лімітед» (квітень 2013 року - 8135,11 грн., травень 2013 року - 8120,81 грн., червень 2013 року - 8232,58 грн., липень 2013 року - 13219,51 грн., серпень 2013 року - 9397,69 грн., вересень 2013 року - 8326,91 грн., жовтень 2013 року-5523,28 грн., листопад 2013 року - 3947,6 грн., грудень 2013 року -3525,87 грн., січень 2014 року -1763,03 грн., лютий 2014 року - 8739,08 грн., червень 2014 року - 5701,3 грн. )

Крім того, на завищення ПДВ вплинуло порушення позивачем п. 198.6 ст. 198 ПКУ, позивач двічі включив суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за травень 2013 року в сумі 3208 грн. 34 коп. за операцією з ТОВ «Метал-Україна», за травень 2014 року в сумі 2276,61 грн. за операцією з ДП «Кнауф Маркетинг».

При перевірці достовірності декларацій позивача по орендній платі за земельні ділянки встановлено заниження орендної плати на суму 191,88 грн. за 9 місяців 2014 року внаслідок нарахування та сплати орендної плати в заниженому розмірі без врахування того, що відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПКУ розмір орендної плати, починаючи з 01.04.2014 не може бути менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки ділянки.

Також перевіркою було виявлено порушення п. 2.6 ст. 2 Постанови Нацбанку України від 15.12.04 № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, несвоєчасне оприбуткування готівки в сумі 797 грн. 04 коп. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО. Статтею 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

29 грудня 2015 р. ГУ ДФС у Херсонській області було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 80699 грн. та застосування штрафної санкції на суму 20174 грн. 75 коп.;

- № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 21455 грн. та застосування штрафної санкції на суму 5363 грн. 75 коп.;

- № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 52108 грн. та застосування штрафної санкції на суму 13027 грн.;

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 3985 грн. 20 коп.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати на 191 грн. 88 коп. та застосування штрафних санкцій на суму 47 грн. 97 коп.

Позивач не погодився з даними податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне. Об'єктом оподаткування в 2013 - 2014 роках ПКУ вважав прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначався шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Пунктом 135.2 статті 135 Податкового кодексу України встановлюється, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 200 ПКУ встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Згідно з пунктом 200.4, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пп.14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПКУ податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Що стосується правильності формування податкового кредиту, то відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, діючої станом на період перевірки, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникало у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України; тощо. В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Згідно п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Таким чином, підтвердженням правомірності включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту є первинні документи (видаткові накладні, рахунки-фактури, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, якими встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 р. № 1379, визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що правочини між позивачем та його контрагентами-продавцями ТОВ «Взлет-Ера» та ТОВ «Віст групп лімітед» здійснені без мети настання реальних наслідків, судом досліджено факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними в акті платниками податків та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь- яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Норми Податкового Кодексу передбачають як підставу для невключення до витрат доведення факту відсутності реального здійснення господарських операцій та/або випадок повної відсутності будь-яких первинних бухгалтерських документів, або підтвердження витрат документами, які складені з недоліками та дефектами, що не дають підстав вважати такі документи первинним бухгалтерськими документами.

До перевірки позивачем не були надані документи, які підтверджують факт придбання товарів у ТОВ «Взлет Ера», до суду також вони не були надані, тому висновок податкової інспекції щодо заниження податку на прибуток та ПДВ по операціям придбання товарів у даного платника є обґрунтованим.

Однак, як встановлено судом, всі необхідні первинні бухгалтерські документи та документи податкового обліку щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Віст групп лімітед» були у позивача в наявності та надані для перевірки; акт перевірки не містить зауважень щодо правильності складання наданих позивачем первинних документів, правильності та повноти відображення цих господарських операцій в податковому обліку, договори, укладені між позивачем та вищевказаним контрагентом не були визнані недійсними в установленому законодавством порядку. Позивач надав суду в підтвердження виконання укладених договорів на придбання товарів та подальшого її використання у виробничій діяльності копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" фіксують факт здійснення господарської операції, а саме: договори, видаткові та податкові накладні, платіжні документи, довіреності, первинні документи підписані керівником ТОВ «Віст групп лімітед» Кокотіним В.В., тому суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Використання відповідачем актів перевірки ТОВ «Віст групп лімітед» як беззаперечних доказів порушення ТОВ МБТКП «Кредо» податкового законодавства також суд вважає необґрунтованим. В разі, якщо контрагентом платника податковий облік ведеться із порушенням вимог чинного законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (в томі числі в разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту та валових витрат покупцем. Крім того, даний постачальник відобразив операції продажу товарів в своїй податковій звітності. На час здійснення операцій був належним чином зареєстрованим платником ПДВ, мав право видавати податкові накладні.

Посилання податкової інспекції на відсутність у позивача ТТН, які підтверджують доставку товарів від ТОВ «Віст групп лімітед» суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. В даному випадку товарно-транспортні документи не відносяться до первинних бухгалтерських чи податкових документів, не є доказом фіктивності або нереальності правочинів, оскільки за умовами договорів продавці доставляли товар власними засобами та за власний рахунок, позивач-покупець не ніс транспортних витрат, тому обов'язку зберігати товарно-транспортні документи в підтвердження транспортних послуг у нього не було. Ототожнювати ТТН з первинним бухгалтерським документом в даному випадку є помилкою, тому що відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р. первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Таким чином, товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення. А тому, безпідставним є твердження відповідача про те, що внаслідок відсутності товарно-транспортних накладних господарські операції з поставки товарно-матеріальних цінностей не мали місце (не здійснювалися).

Суд приймає до уваги, що позивач та ТОВ «Віст групп лімітед» є належним чином зареєстрованими юридичними особами, платниками податків, в тому числі ПДВ, подають податкову звітність, порушень позивачем порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку не було виявлено при проведенні перевірки.

Що стосується факту заниження ПДВ через подвійне включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за травень 2013 року в сумі 3208 грн. 3 коп. за операцією з ТОВ «Метал-Україна», за травень 2014 року в сумі 2276,61 грн. за операцією з ДП «Кнауф Маркетинг», то оскільки позивач не спростував дане порушення, висновки податкової інспекції, викладені в акті перевірки, є обґрунтованими.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2015 про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 80699 грн. та застосування штрафної санкції на суму 20174 грн. 75 коп. суд визнає неправомірним та скасовує частково, в сумі 79590 грн. основного платежу та 19897 грн. 67 коп. штрафних санкцій, оскільки грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 1108 грн. 3 коп. (штрафна санкція 277 грн. 08 коп.) по операціям з ТОВ «Взлет Ера» визначено правомірно.

Податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2015 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 52108 грн. та застосування штрафної санкції на суму 13027 грн. також визнається неправомірним частково в сумі зменшення бюджетного відшкодування 45456 грн. та штрафної санкції 11364 грн. (період квітень, червень 2013 року, червень 2014 року), оскільки при розгляді справи не було спростовано правомірності висновку податкової інспекції щодо завищення податкового кредиту березня 2013 року на суму 1166 грн. 67 коп. податку по операції придбання товарів від ТОВ «Взлет Ера», завищення податкового кредиту травня 2013 року на суму 3208 грн. 34 коп. по операціям придбання товарів від ТОВ «Метал-Україна», завищення податкового кредиту травня 2014 року на суму 2276 грн. 61 коп. по операції з ДП «Кнауф Маркетинг». Податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 21455 грн. та застосування штрафної санкції на суму 5363 грн. 75 коп. визнається неправомірним та скасовується в повному обсязі.

Що стосується заниження орендної плати за земельні ділянки на суму 191,88 грн. за 9 місяців 2014 року внаслідок порушення пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288, сплати орендної плати в розмірі менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки землі, то суд не вбачає порушень чинного законодавства або компетенції фіскального органу при визначенні грошового зобов'язання. Плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу з 01.04.14 встановлено мінімальний розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в розмірі 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який повинен сплачувати орендар незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі оренди. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України №21-274а14 від 02 грудня 2014 року.

Також відсутні порушення при застосуванні штрафних санкцій до позивача відповідно до Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за несвоєчасне оприбуткування у касі готівки - у вигляді штрафу в п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми 797 грн. 04 коп. Відповідно до Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, своєчасне оприбуткування готівки у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО полягає в здійсненні фіксації повної суми фактичних надходжень готівки (фіскальні звітні чеки), відображення в подальшому фіскальних звітних чеків у відповідній книзі обліку розрахункових операцій в день надходження готівки Позивач не заперечує того, що готівка була оприбуткована не в день її надходження, доказів на спростування викладених в акті перевірки порушень суду не надав. Підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.12.15 про застосування штрафних санкцій в сумі 3985 грн. 20 коп. немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши норми податкового законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судове рішення частково ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Керуючись статтями 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -.

постановив:

Задовольнити позов ТОВ "Міжрегіональне базове товарно-комерційне підприємство "Кредо" частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 29.12.2015:

- № 000042200 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на 79591 грн. та застосування штрафної санкції на суму 19897 грн. 75 коп.

- № 000052200 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 21455 грн. та застосування штрафної санкції на суму 5363 грн. 75 коп.,

- № 000062200 в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 45456 грн. та застосування штрафної санкції на суму 11364 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ТОВ "Міжрегіональне базове товарно-комерційне підприємство "Кредо" () витрати по сплаті судового збору в сумі 2747,00 грн. (дві тисячі сімсот сорок сім гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 квітня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.1