Справа № 2а/2570/687/2012
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/64454/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуОСОБА_4
на постанову та ухвалуЧернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014
у справі № 2а/2570/687/2012
за позовомДержавної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області
доОСОБА_4
простягнення податкового боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області в лютому 2012 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб у сумі 51 000 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій повністю та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що оскаржувані рішення судів прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- 04.05.2011 відповідачем подано декларацію про доходи, одержані з 01.01.2010 по 31.12.2010 або за інший період звітного року, в якій задекларовано доходи на суму 340 000 грн., одержані за договором довічного утримання (догляду) № 987 від 26.07.2010;

- на підставі названої декларації про доходи від 04.05.2011 проведено річний розрахунок суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у тому числі у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, в якому відповідачу визначено податкове зобов'язання на суму 51 000 грн.;

- позивачем направлено на адресу відповідача податкову вимогу №18 від 08.08.2011 на суму 51 000 грн., яка була повернута відправнику з відміткою від 09.09.2011 про неможливість вручення адресату «за закінченням терміну зберігання».

Оскільки сума податкового боргу не погашена відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову та стягнення податкового боргу, оскільки сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб є узгодженою, а сума податкового боргу за податковою вимогою №18 від 08.08.2011 - не погашеною.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

За змістом п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що податкова вимога №18 від 08.08.2011 вважається врученою відповідачу 09.09.2011, - у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2014 скасовано податкову вимогу №18 від 08.08.2011. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про скасування вимоги №18 від 08.08.2011.

За змістом пунктів 95.1 - 95.3 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на все вищезазначене, суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності законних підстав для задоволення позову, оскільки сума податкового боргу, яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкових зобов'язань, є непогашеною.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний