Справа № 308/2322/16-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2016-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2322/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Коціпак З.П.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

відповідача Фан Ті Хонг

перекладача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду в м. Ужгород матеріали адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадян ОСОБА_5, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фан Ті Хонг ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 09 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 березня 2016 року.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадян ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фан Ті Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.03.2016 року громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина Фан Ті Хонг, 20.10.1983 року були затримані прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пункту пропуску в складі групи осіб, на момент затримання документів, що посвідчують особу не мали. З посиланням на викладене, а також на норми п.1 ст.30 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства просить суд позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Пояснив, що під час затримання у відповідачів були відсутні документи, що посвідчують їх особу, в звязку з чим відповідачі не мали можливості офіційно вибути за межі території України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні адміністративний позов визнав в повному обсязі. Пояснив, що мав намір потрапити в країни Західної Європи.

Відповідача ОСОБА_6 Ті Хонг в судовому засіданні адміністративний позов визнала в повному обсязі. Пояснила, що мала намір потрапити в країни Західної Європи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фан Ті Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_2, 06.03.2016 року о 02 годині 10 хвилин були затримані прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Ужгород» в районі 302 прикордонного знаку на відстані 40 м. від лінії державного кордону при спробі незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, без документів що посвідчують їх особу. Дані обставини підтверджуються даними протоколів про адміністративне затримання від 06.03.2016 р., копії яких приєднані до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 07 березня 2016 року начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону відносно відповідачів громадян ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фан Ті Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідачів. Проте, з врахуванням відсутності документів у відповідачів, наявності наміру потрапити у країни Західної Європи , з метою реалізації державної політики у сфері міграції було прийнято рішення про розміщення відповідачів у пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України.

На момент звернення позивача до суду із адміністративним позовом, чинним правовим актом, який визначав правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх вїзду в Україну та виїзду з України був ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Порядок примусового видворення іноземців та осіб без громадянства врегульований статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року органи охорони державного кордону стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Тобто примусовому видворенню іноземця або особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обгрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Обовязковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем виконано даний обовязок, було прийнято рішення про примусове повернення відповідачів за межі території України.

Проте, відповідачі в добровільному порядку рішення не виконали, оскільки у них відсутні документи, які б надавали їм право офіційно вибути за межі території України, українською мовою не володіють, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країн походження немає.

З пояснень відповідачів в судовому засіданні встановлено, що документів, що посвідчують їх особу, у них немає .

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземні громадяни знаходяться на території України незаконно, ухиляються від виїзду з України, законних підстав перебування їх на території України судом не встановлено, рішення від 07 березня 2016 року начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону про примусове повернення з України відповідачів ОСОБА_2 та Фан Ті Хонг добровільно не виконано, а у зв'язку з викладеним суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158 - 163,167, 183-5, 255, 256, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадян ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Фан Ті Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове видворення задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5, ОСОБА_6 Ті Хонг, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звернути до негайного виконання постанову суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4