Справа № 826/20862/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/57294/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Черпака Ю.К.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Банк "Біг Енергія" до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанови Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції за касаційною скаргою Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції до якої приєдналось особа, яка не брала участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Відкрите акціонерне товариство Банк "Біг Енергія" звернулось до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, в якому з урахуванням змін позовних вимог (доповнення предмету позову) просив:

- визнати протиправними дії Новозаводського ВДВС щодо повернення виконавчого документа стягувачеві;

- визнати протиправною і скасувати постанову Новозаводського ВДВС від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 про повернення виконавчого документа стягувачеві;

- зобов'язати Новозаводський ВДВС поновити виконавче провадження №27287664;

- визнати протиправними дії Новозаводського ВДВС щодо пропозиції залишити за собою нереалізоване майно за ціною експертної оцінки, що становить 2 735 151,56 грн. без ПДВ;

- визнати протиправною бездіяльність Новозаводського ВДВС щодо ненадання ВАТ Банк «БІГ Енергія», затвердженого та скріпленого печаткою акту про реалізацію предмета іпотеки;

- зобов'язати Новозаводський ВДВС видати затверджений та скріплений печаткою акт про реалізацію предмета іпотеки за ціною 2 051 363,67 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Новозаводського ВДВС щодо пропозиції ВАТ Банк "БІГ Енергія" залишити за собою нереалізоване майно за ціною 2 735 151,56 грн. без ПДВ, яка містилась в листі від 25.11.2013 р. №14/9.

Визнано протиправною бездіяльність Новозаводського ВДВС щодо ненадання ВАТ Банк «БІГ Енергія», оформленого належним чином акту про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні №27287664.

Визнано протиправною та скасовано постанову Новозаводського ВДВС від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції до якої приєдналось особа, яка не брала участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанції встановлено, що на виконанні у Новозаводського ВДВС знаходиться виконавчий напис нотаріуса від 28.04.2011 р. №934, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І., про звернення стягнення на нерухоме майно разом з усіма його огорожами та комунікаціями, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 30, загальна площа об'єкту нерухомості 5 595,5 кв., який складається з будівлі літера А-3, загальною площею 5 303,1 кв.м, будівлі літера Б-1, загальною площею 66,0 кв.м, будівлі літера В-1, загальною площею 226,8 кв.м, та належить на праві власності ТОВ «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначених об'єктів нерухомості, належить задовольнити вимоги ВАТ Банк «БІГ Енергія» у розмірі заборгованості на загальну суму 2 212 136,49 грн.

Постановою Новозаводського ВДВС від 25.06.2011 р. №272287664 відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого листа.

Під час примусового виконання виконавчого документа державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, а саме нерухомого майна разом з усіма його огорожами та комунікаціями, загальною площею 5 595,9 кв.м.

Вказане майно є предметом іпотеки та перебуває в заставі у ВАТ Банк «БІГ Енергія».

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності Приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт-плюс» від 20.05.2013 р. вартість зазначеного майна складає 2 735 151,56 грн.

Арештоване майно двічі виставлялось на прилюдні торги: 19 серпня 2013 року за ціною 2 735 151,56 грн. та 25 листопада 2013 року за ціною 2 051 363,67 грн.

Відповідно до листа ПП «Спеціалізоване підприємство юстиції» від 19.08.2013 р. №190802 прилюдні торги з продажу вищевказаного арештованого нерухомого майна (ціна майна 2 735 151,56 грн.), призначені на 19.08.2013 р., не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців, а згідно листа від 25.11.2013 р. №251101, прилюдні торги, призначені на 25.11.2013 р. (ціна майна 2 051 363,67 грн.) також не відбулися через відсутність покупців.

Листом Новозаводського ВДВС від 25.11.2013 р. №14/9 позивачу запропоновано вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна, про що необхідно повідомити у 15-денний термін з моменту отримання листа, зазначивши, що у разі прийняття такого рішення необхідно перерахувати на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби 523 015,07 грн. - різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню з боржника. Також повідомлено, що у разі відмови залишити майно за собою, з нього буде знято арешт та повернуто його боржникові.

Вказаний лист позивачем отримано 27.11.2013 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Листом від 10.12.2013 р. №1504/24-06 ВАТ Банк «БІГ Енергія» направило до відповідача лист, яким повідомило про прийняття пропозиції щодо залишення за собою нереалізованого майна та про помилку, допущену відповідачем в листі від 25.11.2013 р. в частині зазначення початкової вартості предмета іпотеки, виставленого на останні прилюдні торги, яка становить 2 051 363,67 грн., а не 2 735 151,56 грн., що в свою чергу виключає обов'язок ВАТ Банк «БІГ Енергія» перерахування на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби коштів у розмірі 523 015,07 грн. Також, в листі зазначено про необхідність термінового надіслання документів, передбачених ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», які є підставою для подальшого оформлення права власності на вищевказане нерухоме майно.

Згідно рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи, вказаний лист отримано відповідачем 12.12.2013 р., тобто в межах встановленого законом 15-денного строку.

Однак, постановою від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 відповідач повернув ВАТ Банк «БІГ Енергія» вищевказаний виконавчий документ та припинив чинність арешту майна боржника скасувавши інші заходи примусового виконання рішення, накладені згідно з актом опису й арешту майна від 09.08.2011 р. №500/9.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності дій відповідача щодо прийняття постанови від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанцій, з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність винесення постанови Новозаводського ВДВС від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 591 ЦК України, якщо публічні торги оголошено такими, що не відбулися, предмет застави може бути за згодою заставодержателя та заставодавця переданий у власність заставодержателя за початковою ціною, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції Закону України від 10.07.2003 року № 1095-IV, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.06.2005 року № 2716-IV, майно передається стягувачу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державним виконавцем складається акт. Постанова і акт є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Разом з тим, ч. 3 ст. 21 Закону України "Про заставу", яку доповнено згідно із Законом України від 18.11.2003 р. № 1255-IV, встановлено, що якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором.

Отже, наявні суперечності між нормами ч. 3 ст. 21 Закону України "Про заставу", у редакції Закону України від 18.11.2003 р. № 1255-IV, та ч. 6 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції Закону України від 10.07.2003 року № 1095-IV, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.06.2005 року N 2716-IV, що регулюють питання ціни майна, за якою заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою, якщо майно не було реалізоване на аукціоні (прилюдних торгах).

У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Відсутній також закон України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Отже, враховуючи те, що норма ч. 3 ст. 21 Закону України "Про заставу", у редакції Закону України від 18.11.2003 року № 1255-IV, прийнята пізніше, ніж норма ч. 6 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції Закону України від 10.07.2003 року № 1095-IV, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.06.2005 року № 2716-IV, і прикінцевими і перехідними положеннями Закону України від 18.11.2003 року № 1255-IV, яким встановлено діючу редакцію ч. 3 ст. 21 Закону України "Про заставу", передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, пріоритетними у застосуванні в цьому випадку є наведені вище положення ч. 3 ст. 21 Закону України "Про заставу", у редакції Закону України від 18.11.2003 року № 1255-IV.

Оскільки судами встановлено, що початковою ціною реалізації майна на других прилюдних торгах є 2 051 363,67 грн., то суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірності дій відповідача із зверненням до ВАТ Банк «БІГ Енергія» з листом від 25.11.2013 р. №14/9 щодо пропозиції залишити за собою нереалізоване майно за ціною 2 735 151,56 грн.

Крім того, оскільки позивачем своєчасно проінформовано Новозаводський ВДВС про бажання залишити за собою нереалізоване майно, ціна якого менша від суми коштів, які підлягають стягненню на його користь з боржника у виконавчому провадженні, то суд касаційної інстанції також погоджується з тим, що відповідач, всупереч ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірно не вчинив дії щодо винесення постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та за фактом такої передачі скласти акт про передачу майна стягувачу, які є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Відсутність постанови про передачу майна стягувачеві та акта про передачу майна стягувану свідчать про протиправну бездіяльність Новозаводського ВДВС.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України "Про заставу", що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Отже, примусове звернення стягнення на предмет застави і його реалізація здійснюється державним виконавцем в спосіб та порядку, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", але з урахуванням положень та особливостей Закону України "Про заставу"

Оскільки судам першої інстанції встановлений факт порушення відповідачем вимог Закону України ,,Про виконавче провадження" та Закону України "Про заставу" то суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірності прийняття постанови Новозаводського ВДВС від 13.12.2013 р. у виконавчому провадженні №27287664 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції до якої приєдналось особа, яка не брала участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак

В.В. Швець