Справа № 705/2563/14-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ К/800/27582/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області (далі - УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання неправомірними дій щодо примусового стягнення коштів у виконавчому провадженні, зобов'язання повернути незаконно стягнуті кошти та сплатити усі судові витрати. В обґрунтування вимог зазначала, що на виконання постанов старшого державного виконавця від 13 травня 2013 року ВП № 36402234 і ВП № 36401456, відповідач здійснював щомісячні відрахування в розмірі 20 % з її пенсії, починаючи з 01 червня 2013 року. Вказує, що ухвалою судді у справі № 705/2940/2013-а від 31 липня 2013 року зупинено виконання постанови від 13 травня 2013 року у виконавчому провадженні ВП № 36402234, проте УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області продовжувало здійснювати відрахування, внаслідок чого з її пенсійного рахунку ОСОБА_4 безпідставно стягнуто 321,84 грн. Вважаючи дії відповідача протиправними та уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати незаконними дії УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, повернути безпідставно стягнуті кошти, зобов'язати надрукувати на сайті рішення суду за результатами розгляду цієї справи та сплатити пеню у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки НБУ.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, не взято до уваги норми Законів України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що ухвала судді про зупинення виконання постанови державного виконавця ВП № 36402234 підлягала негайному виконанню відповідачем, проте останній продовжував стягувати кошти впродовж 4 місяців.

УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області у запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на те, що норми Закону № 2464-VІ не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки відрахування з пенсії позивача здійснювалися відповідно до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV). Вказує, що жодного самостійного рішення стосовно відрахувань з пенсії ОСОБА_4 управління не приймало. Крім того, УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області не може самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу, а тому, отримавши розпорядження державного виконавця від 12 листопада 2013 року про припинення утримання з пенсії по виконавчому провадженню ВП № 36402234 та продовження утримання по іншому виконавчому провадженню, перерахувало стягнуті кошти на погашення боргу за виконавчим провадженням ВП № 36401456.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області і отримує пенсію по інвалідності.

У травні 2013 року відповідач направив на примусове виконання органу державної виконавчої служби вимоги про стягнення з позивача заборгованості по страховим внескам від 01 березня 2011 року № Ф-931 на суму 1750,80 грн та від 02 лютого 2012 року № Ф-23 на суму 4010,30 грн, згідно з якими 13 травня 2013 року старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавчі провадження ВП № 36402234 і ВП № 36401456 відповідно.

На виконання цих постанов, на підставі статті 50 Закону № 1058-IV, УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області проводило щомісячні відрахування з пенсії позивача у розмірі 20 % (по 10 % у кожному виконавчому провадженні).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2013 року у справі № 705/2940/2013-а за позовом ОСОБА_4 до Уманського МВ ДВС Уманського МУЮ Черкаської області про визнання неправомірними дій та скасування постанови від 13 травня 2013 року ВП № 36402234 зупинено виконання постанови державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського МУЮ Черкаської області від 13 травня 2013 року ВП № 36402234 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим у цій справі.

На виконання цієї ухвали, 09 серпня 2013 року старшим державним виконавцем Уманського МВ ДВС Уманського МУЮ винесено постанову ВП № 36402234 про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання вимоги УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області від 02 лютого 2012 року № Ф-23 на суму 4010,30 грн, яку 13 серпня 2013 року направлено відповідачу до відома і отримано останнім 16 серпня 2013 року.

Разом з тим, відрахування з пенсії ОСОБА_4 відповідач припинив у листопаді 2013 року, після отримання 14 листопада 2013 року листа Уманського МВ ДВС Уманського МУЮ Черкаської області від 12 листопада 2013 року № 30319-3 про необхідність припинення утримання з пенсії позивача за вимогою від 02 лютого 2012 року № Ф-23 на суму 4010,30 грн та продовження утримання за вимогою від 01 березня 2011 року № Ф-931 на суму 1750,80 грн.

Умови і порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) та основи організації та діяльності державної виконавчої служби визначались Законом № 606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами частин 1,3 статті 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України, невиконання яких тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені статтею 68 Закону № 606-XIV відповідно до якої, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

За приписами частини 1 статті 69 № 606-XIV підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини 6 статті 70 Закону № 606-XIV звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з абзацом 4 частини 2 статті 50 якого, з усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

У статті 37 Закону № 606-ХІV наведені обставини, за яких виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 4 частина 1).

Згідно з пунктом 3.9. Інструкції № 512/5, за наявності обставин, передбачених статтею 37 Закону № 606-ХІV, державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім випадків, визначених Законом.

Із змісту наведених норм видно, що у процедурі примусового виконання рішень, державний виконавець має право звернути стягнення на пенсію, про що виносить відповідну постанову, яку надсилає для виконання за місцем отримання боржником доходів. При цьому, отримавши вимогу державного виконавця, такі підприємства, установи, організації, фізичні особи та фізичні особи - підприємці зобов'язані її виконати і, у разі виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчих дій, не мають повноважень впливати на процес здійснення таких відрахувань, за відсутності відповідного розпорядження державного виконавця.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Це означає, що зупинення виконавчого провадження не обмежується винесенням державним виконавцем відповідної постанови, оскільки в силу положень наведеної норми Закону останній повинен був належним чином повідомити УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, як стягувача, про таке рішення та роз'яснити які саме дії відповідач мав вчинити, отримавши постанову про зупинення виконавчого провадження від 09 серпня 2013 року ВП № 36402234.

Як встановлено судами, УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області здійснювало відрахування з пенсії позивача на виконання постанов державного виконавця у виконавчих провадженнях ВП № 36402234 і ВП № 36401456 у розмірі 10% пенсії ОСОБА_4 по кожному із них і самостійного рішення щодо здійснення таких відрахувань не приймало, а тому суди правильно зазначили, що відповідач не мав правових підстав самостійно змінювати порядок таких відрахувань, оскільки за нормами Закону № 606-XIV саме державний виконавець був зобов'язаний вжити заходів по зупиненню виконавчого провадження ВП № 36402234, після отримання ухвали суду від 31 липня 2013 року.

Враховуючи те, що відповідний лист відповідачу надіслано 12 листопада 2013 року, отримано ним 14 листопада 2013 року і в цьому листі УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області роз'яснено про необхідність припинення утримання з пенсії ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 36402234, проте наголошено, що утримання згідно з постановою від 13 травня 2013 року ВП № 3640145 проводити до повного погашення боргу, 14 листопада 2013 року, відповідач правомірно перерахував заборгованість, яка була стягнута по виконавчому провадженню №36402234 в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 36401456.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність порушень прав позивача з боку УПФУ в м. Умані та Уманському районі Черкаської області, оскільки відрахування з пенсії позивача здійснювалося на підставі постанов державного виконавця, винесених у процедурі примусового виконання вимоги органу Пенсійного фонду та в порядку передбаченому Законом № 606-XIV, а тому правильно відмовили в позові.

Доводи касаційної скарги щодо не застосування судами Законів № 1058-IV та № 2464-VІ не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, оскільки загальна сума коштів, відрахованих з пенсії позивача за період з серпня по листопад 2013 року не перевищує 20 % розміру пенсії ОСОБА_4, що відповідає вимогам частини 1 статті 50 Закону № 1058-IV.

Отже, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак