Справа № П/811/3516/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № П/811/3516/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, поновлення на займаній посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, що належить ОСОБА_2 у загальному розмірі 49668,80 грн. Поновити на займаній посаді та надати право звільнитися з лав ОВС за станом здоров'я, пройшовши обстеження у медичному закладі МВС України комісією ВЛК. Стягнути кошти за час вимушеного прогулу в період з 06 листопада 2015 року по дату поновлення на роботі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року клопотання Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області задоволено. Суд залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, поновлення на займаній посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №383 о/с дск від 06 листопада 2015 року підполковника міліції ОСОБА_1 з 06 листопада 2015 року звільнено з займаної посади, відповідно до п.10 та п.11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження публічної служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п.64 «г» (скорочення штатів).

Згідно із розпискою, позивач 12 листопада 2015 року отримав під підпис трудову книжку серії НОМЕР_1 та військовий квиток серії НОМЕР_2, виданий Кіровоградським МВК 01 липня 1991 року (а.с.53)

Крім того ОСОБА_1 надсилався лист від 17 листопада 2015 про повторне повідомлення про звільнення через скорочення штату та необхідність здачі службового посвідчення. (а.с. 65)

Залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції зробив висновок, що позивач звернувся до суду із пропуском місячного строку на звернення до адміністративного суду, оскільки про своє порушене право дізнався 12 листопада 2015 року, а до суду звернувся 22 грудня 2015 року, про що свідчить відмітка на позовній заяві.

Однак, з такими висновками колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Крім того, відповідно до приписів ч. 1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частин 1,4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на вимоги частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у період з 08 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в Поліклінічному відділенні №5 Комунального закладу «Поліклінічного об'єднання м. Кіровограда» з діагнозом «розрив зв'язок правої стопи», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка міститься в матеріалах справи.

Вказані обставини є суттєвими для розгляду питання щодо поновлення строку звернення до суду, оскільки хвороба є обставиною, наявність якої об'єктивно обмежує можливість особи своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що строк звернення до суду із адміністративним позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, поновлення на займаній посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу закінчився 14 грудня 2015 року, та з огляду на те, що позивач у період з 08 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, що об'єктивно обмежує можливість своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права, колегія суддів вважає за помилковий висновок суду першої інстанції стосовно відсутності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Європейський суд з прав людини, практику якого відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів враховує при прийнятті рішення по суті заявлених апеляційних вимог, у своєму Рішенні по справі "Голдер (Golder) проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1975 року зазначив, що було б неприпустимо, щоб ст. 6 (п. 1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містила детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, і не захищала б у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду.

В Рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" від 09 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини зазначив, що права, які гарантує Конвенція, повинні бути не теоретичними чи нереальними, а такими, що мають реальну силу і можуть бути здійснені на практиці.

В пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994р.).

Таким чином судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено всі обставини справи, не було з'ясовано наявність чи відсутність об'єктивних підстав пропущення позивачем строку звернення до суду, що призвело до помилкового постановлення ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 199, 204, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

В повному обсязі ухвала складена 22 квітня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський