Справа № 2а-109/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/24003/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АК "Київводоканал" на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "АК "Київводоканал" до Київської міської ради, треті особи - Головне управління комунальної власності м. Києва, Акціонерна енергетична компанія "Київенерго", Комунальний заклад Київської обласної ради "Фонд комунального майна" про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося з позовом про скасування п. 2 рішення Київської міської ради (далі КМР) від 26 лютого 2010 року № 24/3462 «Про надання згоди на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва інженерних мереж».

Позов мотивовано тим, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки відповідачем не враховано, що зазначені мережі, передані позивачу оскаржуваним рішенням, знаходяться у аварійному стані та потребують ремонту, тоді як позивач не буде мати змогу їх відремонтувати та привести у належний технічний стан, оскільки працює в умовах жорсткого тарифного регулювання з боку КМР, а чинні тарифи не покривають виробничі витрати на надання послуг з водопостачання та водовідведення. Крім того, при передачі зазначеним рішенням позивачу інженерні мережі, комісія з питань передачі об'єкта повинна була встановити відповідність зносу цих мереж даним бухгалтерського обліку, та у випадку необхідності проведення ремонту на об'єкті державна адміністрація зобов'язана була надати пропозиції КМР щодо джерел фінансування та терміну виконання ремонтних робіт, у тому числі із залученням в установленому порядку коштів підприємства, установи, організації, майно якої передається, та органу, що передає.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, та прийняти нове рішення яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 лютого 2010 року КМР прийнято рішення № 24/3462 «Про надання згоди на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва», п. 1 якого надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано у володіння та користування акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго» інженерні мережі згідно з додатком на умовах, визначених угодою щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року (зі змінами та доповненнями), яка укладена між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією).

Також, п. 2 вказаного рішення доручено Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спільно з АК «Київенерго» та ВАТ «АК «Київводоканал» - здійснити у встановленому порядку прийняття-передачу інженерних мереж, зазначених у п. 1 цього рішення.

Так, до переліку інженерних мереж, які приймаються до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються у володіння і користування АК «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» входять інженерні мережі по вул. Стрітенській, 13 (водопровідні мережі) та по вул. Кудрявська, 43 (водопровідні та каналізаційні мережі).

Згідно п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж повноважень цих органів та умови їх здійснення здійснюється виключно на пленарних засіданням сільської, селищної міської ради.

В силу п. 5 ст. 60 вищевказаного Закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», підприємства питного водопостачання зобов'язані, в тому числі, забезпечити: участь у фінансуванні реконструкції та розвитку об'єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення, оснащення їх засобами обліку та регулювання споживання води; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації); вирішення ситуаційних питань, пов'язаних з порушенням функціонування централізованих систем водопостачання (аварійні ситуації) відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі).

Згідно ст. 32 вищевказаного Закону, за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об'єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

В силу п. 34 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 10 липня 2006 року № 955, формування тарифів підприємствами, що надають послуги з централізованого опалення (далі - підприємства), здійснюється на підставі річних планів надання послуг з централізованого опалення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді.

Згідно п. 27 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2006 року № 959, до тарифів на централізоване водопостачання чи водовідведення включаються витрати з ремонту, реконструкції та іншого відновлення основних фондів у межах, визначених законодавством.

Пунктом 1.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, водопровідні вводи державного житлового фонду, житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків, усі магістральні й розподільчі внутрішньо квартальні мережі централізованого водопостачання, а також вуличні водорозбірні колонки, призначені для колективного користування, окремо розташовані підвищувальні насосні станції холодного водопостачання, артезіанські свердловини передаються за згодою власника згідно з відповідним рішенням органів місцевого самоврядування на баланс виробника для подальшої експлуатації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом від 30 жовтня 2009 року Комунальний заклад Київської обласної ради «Фонд комунального майна» звернувся до КМР з проханням розглянути питання про надання згоди на прийняття на баланс зовнішніх інженерних мереж відомчих житлових будинків комунального підприємства Київської обласної ради «Рембудексплуатація» по вул. Кудрявській, 43 та вул. Стрітенській, 13 територіальною громадою міста Києва в існуючому стані та згідно додатку.

26 лютого 2010 року КМР прийнято рішення № 24/3462 «Про надання згоди на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва», яким: надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано у володіння та користування акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго» інженерні мережі згідно з додатком на умовах, визначених угодою щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року (зі змінами та доповненнями), яка укладена між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією); доручено Головному комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спільно з АК «Київенерго» та ВАТ «АК «Київводоканал» - здійснити у встановленому порядку прийняття-передачу інженерних мереж, зазначених у пункті 1 цього рішення.

Крім того, встановлено, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням рішення КМР від 09 березня 2006 року № 154/3245 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності відомчого житлового фонду та житлових мереж», а також на виконання п. 2 рішення КМР від 31 січня 2008 року № 78/4550 «Про зарахування до комунальної громади міста Києва зовнішньо будинкових інженерних мереж, споруд та обладнання».

Так, рішенням КМР №154/3245 від 09 березня 2006 року відповідачем надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передачу у володіння і користування інших суб'єктів господарювання зовнішніх інженерних мереж (електро-, тепло-, водо-, газопостачання, водовідведення), окремо розташованих споруд та обладнання (насосних станцій, теплових пунктів, трансформаторних підстанцій, бойлерних, котелень, розподільчих пунктів та ін..), ремонтно-будівельних баз, які обслуговують зазначені інженерні мережі.

Крім того, 31 січня 2008 року КМР прийняла рішення № 78/4550 «Про зарахування до комунальної власності територіальної громади м. Києва зовнішньо будинкових інженерних мереж, споруд та обладнання», згідно п. 2 якого відповідач вирішив зарахувати до комунальної власності територіальної громади міста Києва безгосподарні зовнішньо будинкові інженерні мережі, споруди та обладнання і передати у володіння та користування ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», згідно з додатком 3 на умовах, визначених угодою.

Враховуючи вищезазначені рішення, КМР було надано згоду власника на передачу у володіння та користування водопровідних інженерних мереж позивачу. Крім того, дані рішення скасовано або визнано нечинними не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Комунальний заклад Київської обласної ради «Фонд комунального майна» у відповідності до норм чинного законодавства, як балансоутримувач зовнішніх інженерних мереж, звернувся до КМР з проханням розглянути питання про надання згоди на прийняття на баланс даних об'єктів.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи оскаржуване рішення на підставі звернення Комунального закладу Київської обласної ради «Фонд комунального майна», КМР діяла на підставі чинного законодавства та у межах наданих Законом повноважень.

Крім того, відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, ВАТ АК «Київводоканал» обслуговує комплекс об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування води, а також комплекси об'єктів, споруд очистки стічних вод, каналізаційних мереж та колекторів, які є власністю територіальної громади м. Києва і передані у володіння та користування.

Положеннями Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ № 959 від 12 липня 2006 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення» передбачено включення до тарифів на централізоване водопостачання чи водовідведення витрат з ремонту, реконструкції та іншого відновлення основних фондів у межах, визначених законодавством.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо безпідставності доводів позивача про неможливість у майбутньому виконання своїх обов'язків з безперебійного та належного надання послуг з водовідведення та водопостачання.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки рішення Київської міської ради від 26 лютого 2010 року № 24/3462 прийняте в межах компетенції Київської міської ради та не порушує права ВАТ «АК «Київводоканал».

Доводи касаційної скарги не свідчать про допущені судами порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АК "Київводоканал" на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець