Справа № 815/191/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/191/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Катаєвої Е.В.

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

У С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» (далі ТОВ «АЛЬЯНС») з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 182432грн., № від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 657353грн., №від 06.10.2015 року про застосування штрафних санкцій у сумі 5331817,25грн.

Позивач зазначив, що рішення, які оспорюються винесені на підставі акту планової перевірки № 6457/15-53-22-01/21023005 від 14.09.2015 року, у висновку якого зазначено про порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело по заниження податку на прибуток, податку на додану вартість. Крім того в Акті зазначено про порушення ТОВ «АЛЬЯНС» п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004 року, з посиланням на те, що готівка на суму 1066363, 45 гри. була оприбуткована в касі підприємства на підставі прибуткових касових ордерів, виведена з РРО на підставі видаткових касових ордерів та передана у день одержання готівкових коштів інкасаторам в ПАТ «РАИФФАИЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Проте ТОВ «АЛЬЯНС» не порушувало п.2.6 вказаного Положення. Позивач вважає, що посадовими особами ДПІ помилково визначено режим інкасації готівкових коштів клієнта за відповідним договором з банком №09/Р2-01-00-8-0/03 від 14.02.2013 про інкасацію касової виручки, відповідно до додатку 1 до якого інкасація готівкових коштів може проводитись з понеділка по п'ятницю з 16.20 по 17.00 години, режим роботи підприємства: понеділок-четвер з 09.00 до 18.00, п'ятниця з 09.00 до 17.00. ПАТ РАИФФАИЗЕН БАНК АВАЛЬ» відповідно до листа Р2-01-00-8-0/51 від 01.10.2015 року підтвердив, що служба інкасації коштів та валютних цінностей може здійснюватись пізніше, ніж указано в договорі у випадках поганих погодних умов, дорожньо-транспортних пригод та інших непередбачених обставин.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, що висновки Акту перевірки щодо визначення отриманих від ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» коштів у сумі 470 тис.грн. як безповоротною фінансової допомоги з посиланням на те, що ТОВ «АЛЬЯНС» не поставив продукцію згідно з умовами договору, є безпідставними, оскільки господарська операція відбулась відповідно до умов договору, що підтверджується первинними документами. Безпідставним є посилання ДПІ на те, що на час перевірки ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» визнано банкрутом, оскільки господарські операції відбувались протягом січня-квітня 2013 року, а банкрутом підприємство визнано лише 05.05.2015 року.

Також безпідставним є висновки акту перевірки щодо не відображення ним в податковому обліку у якості безповоротної фінансової допомоги у складі інших доходів допомогу отриману від ПАТ «АСТРА БАНК» у розмірі 400000 гривень, оскільки зазначені кошти не можуть бути визнані як безповоротна фінансова допомога відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст. 14 ПКУ, так як кредит банку був повернутий достроково протягом січня 2014 року за рахунок депозитного рахунку директора TOB «АЛЬЯНС» ОСОБА_4 відповідно до внесених змін до договору кредиту з банком. ТОВ «АЛЬЯНС» неодноразово зверталось до ПАТ «АСТРА БАНК» з надання квитанції або відповіді щодо списання грошових коштів, однак такий документ на адресу TOB «АЛЬЯНС» не надійшов, оскільки ПАТ «АСТРА БАНК» було ліквідовано.

Висновки податкової інспекції щодо відсутності реального здійснення господарських операцій з TOB «ДАРТАРІ» спростовуються наявними первинними документами у ТОВ«АЛЬЯНС». Посилання перевіряючи на акт ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.12.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «ДАРТАРІ» () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014» не ґрунтуються на вимогах законодавства, та крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015року, дії ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо внесення змін до АІС «Податковий блок» на підставі вищевказаного акту визнано протиправними.

Невірним є висновок ДПІ, викладений в акті перевірки щодо не проведення ТОВ «АЛЬЯНС» перерахунку собівартості у разі зміни суми компенсації вартості товарів, пов'язаної з поверненням товарів відповідно до укладених договорів, у зв'язку з чим не проведено зменшення собівартості реалізованих товарів на суму 899636 грн. (з урахуванням собівартості та середньозваженої націнки 7,1566 % ця сума складає 964050 грн.), оскільки ТОВ «АЛЬЯНС» у 2014 році було відображено коригування доходів від операційної діяльності підприємства у бік зменшення на загальну суму 964050 гри., пов'язане з поверненням товару, про що зазначено у декларації з податку на прибуток за 2014 рік, та сукупно внесено до рядку - 05 та 05.1 «Собівартість придбаних та реалізованих товарів».

Також на думку позивача безпідставним є висновок ДПІ про завищення суми податкового кредиту у розмірі 121621 гри. по взаємовідносинам з контрагентами, зазначеними в Акті перевірки, з якими ТОВ «АЛЬЯНС укладені договори на придбання послуг з передпродажної підготовки товарів, послуги з позиціювання продукції, послуги логістики, мерчендайнзингові послуги, які є витратами підприємства на збут продукції. Наявні первинні документи свідчать про надання вказаних послуг, акти виконаних робіт підписані та затверджені з обох сторін, претензії відсутні. Надання цих послуг є невід'ємною частиною договорів поставки товарів. Оскільки податкова інспекція помилково визначила та не включила вказані витрати до витрат підприємства на збут продукції,позивач вважає, що податковою інспекцією безпідставно донараховано податок на прибуток на загальну суму 438235 гри.

Таким чином, позивач стверджує, що жодного порушення податкового законодавства ним не допущено, у зв'язку з чим висновки акту перевірки є необґрунтованими, а прийняті податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача вважав позовні вимоги необґрунтованими, надав заперечення на позов (т.2 а.с.32-38) та зазначив, що прийняті податкові повідомлення- рішення є правомірними та ґрунтуються на висновках акту перевірки.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено, що ТОВ «АЛЬЯНС» зареєстровано 04.04.1995 року, знаходиться на податковому обліку в ДПІ, є платником ПДВ.

З 27.07.2015 року по 07.09.2015 року ДПІ проведена документальна планова перевірка позивача, за результатами якої складений Акт від 14.09.2015 року №6457/15-53-22-01/21023005 «Про результати планової виїзної документальної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014» (т.1 а.с.98-150).

ТОВ «АЛЬЯНС» подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких позивачу відмовлено у задоволені вимог, зазначених в запереченнях (т.1 а.с.13-26).

На підставі Акту перевірки від 14.09.2015 року №6457/15-53-22-01/21023005 ДПІ прийняло податкові повідомлення-рішення №(форма Р) від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 657353грн. (438235,00грн. за основним платежем, 219118,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № (форми Р) від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 182432грн (121621,00грн. за основним платежем, 60811,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № (форма С) від 06.10.2015 року про застосування штрафних санкцій у сумі 5331817,25грн. (т.1 а.с.10-12).

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС України в Одеській області, яке рішенням про результати розгляду первинної скарги від 17.12.2015 року скарга залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін (т.1 а.с.27-48).

У висновку Акту від 14.09.2015 року №6457/15-53-22-01/21023005 зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «АЛЬЯНС»:

підпунктів 14.1.36, 14.1.27,14.1.56,14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пунктів 135.1,135.2 ст.135, пп.135.5.4 п.135 ст.135, пунктів 138.1, 138.2, 138.4 ст.138, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.139.1.9 п.139.1 ст.139,п.140.2 ст.140 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 302026грн., у тому числі за 2013 рік на суму 131766грн., за 2014 рік на суму 170261грн.;

п.44.1,44.2 ст.44, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.201.1, 201.4, 201.6, 201.8 ст.201, п.198.1,198.2,198.3,198.6 ст.198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 121621грн.;

п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004 року (т.1 а.с.149).

Таким чином, у висновку Акту перевірки та у самому Акті (т.1 а.с.123) зазначено про заниження податку на прибуток на суму 302026грн., у тому числі за 2013 рік на суму 131766грн., за 2014 рік на суму 170261грн., в той час же час ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення №(форма Р) від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 657353грн. (438235,00грн. за основним платежем, 219118,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), тобто на іншу вищу суму, ніж зазначено в Акті.

У рішенні ГУ ДФС України в Одеській області за про результати розгляду первинної скарги від 17.12.2015 року, яким скарга залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін, зазначено, що з урахуванням встановлених підчас перевірки порушень актом ДПІ встановлено, що ТОВ АЛЬЯНС» занижено податок на прибуток на загальну суму 438235грн., у тому числі за 2013 рік 131766грн., за 2014 рік-на 306469грн. (т.1 а.с.46).

При цьому у вказаному рішенні ГУ ДФС України в Одеській області відсутні будь-які застереження щодо наявності помилки в Акті перевірки та його висновку у визначенні суми заниження податку на прибуток.

Нормами Податкового кодексу України, про порушення яких зазначено у висновку Акту перевірки, регламентовано наступне.

Підпункти 14.1.36, 14.1.27, 14.1.56, 14.1.181, 14.1.257 п.14.1 ст.14 ПКУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлюють значення понять, у якому вони вживаються у ПКУ, зокрема, поняття господарської діяльності, витрат, доходів, фінансової допомоги, податкового кредиту.

Пунктами 44.1,44.2 ст.44 ПКУ визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Стаття 135 ПКУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлювала порядок визначення доходів та їх склад.

Згідно з п.135.1,135.2 ст.135 ПКУ доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 137, на підставі документів, зазначених у п. 135.2 цієї статті, та складаються з: - доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п. 135.4 цієї статті; - інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у п.і 135.3 цієї статті та у ст.136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.135.5.4 п.135.4 ст.135 ПКУ до інших доходів включаються, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Стаття 138 ПКУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлювала склад витрат та порядок їх визначення.

Згідно з п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Пункти 198.1 та 198.2 визначають у разі здійснення яких операцій у платника податку виникає право віднесення сум податку на податковий кредит, а також дату виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, а саме дата тієї події, яка відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог закону. Порядок складання, реквізитів та інші питання щодо податкової накладної регламентовані ст.201 ПКУ.

Згідно з Актом перевірки заниження податку на прибуток відбулось у результаті:

- заниження доходу на суму 870000грн.;

- завищення витрат на суму 1526111грн.

На думку перевіряючих позивачем занижений доход на суму 870000,00грн. у результаті отримання безповоротної фінансової допомоги у розмірі 470000,00грн. по господарським взаємовідносинам з ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» та 400000,00грн. - суми списаної кредитної заборгованості перед ПАТ «АСТРА БАНК».

Висновок акту перевірки щодо визначення вказаних сум як безповоротна фінансова допомога ґрунтується на тому, що перевіряючи стверджують про не підтвердження поставки товару позивачем контрагенту ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА», а також про не підтвердження здійснення господарської операції з переведення боргу від первісного кредитора ПАТ «АСТРА БАНК» до нового кредитора ОСОБА_4

Проте суд вважає, що вказані висновки Акту перевірки не доведені належними доказами та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Підпунктом 14.1.257 п.14.1 ст.14 ПКУ встановлено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: - сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; - сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; - сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; - основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

В акті перевірки зазначено та встановлено судом, що позивач мав господарські відносини з ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА», з яким 05.10.2011 року уклав договір поставки товару №136 (термін дії по 31.12.2013 року) (т.1 а.с.159-160).

Поставщик (позивач) зобов'язувався поставить та передати товар покупцю відповідно до попереднього заказу та доданої накладної, а покупець оплатити товар.

У позивача наявні видаткові, податкові накладні, журнал-ордер та відомість по рахунку 631 (т.1 а.с.164-176). Наявність цих первинних документів та відображення їх у бухгалтерському обліку позивача не оспорюється в Акті перевірки.

Суд вважає недостатнім посилання перевіряючих на відсутність довіреностей на отримання товару та наявності на час складення Акту перевірки у ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» стану « 14» - визнано банкрутом, для ствердження нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та визначення отриманих коштів у сплату товару як безповоротної фінансової допомоги. Судом встановлено, що на час господарських операцій ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» було зареєстровано в ЄДР (запис про припинення внесений 02.10.2015 року, тобто після складання акту перевірки), а також платником ПДВ (т.1 а.с.161-163, т.4 а.с.130-135). Сторони договору в установленому законодавством порядку не пред'являли один до одного претензій щодо його виконання.

Відповідачем у судовому засіданні не надано жодного належного доказу, що договір укладений між позивачем ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА» сторонами не виконувався, а надані первинні документи на його виконання є недійсними. Також не надано доказів щодо наявності претензій зі сторони ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА», у тому числі під час процедури банкрутства, до позивача.

З урахуванням викладеного суд вважає неспроможним твердження перевіряючих про заниження доходу позивачем у результаті отримання безповоротної фінансової допомоги у розмірі 470000,00грн. по господарським взаємовідносинам з ТОВ «МОРСЕРВІС-ОДЕСА».

Також в акті перевірки зазначено та встановлено судом, що позивач 27.06.2013 року уклав кредитний договір з ПАТ «АСТРА БАНК» №76014 на 400000грн. строком дії відповідно до п.9.9 договору до повного повернення кредиту, сплати процентів (т.1 а.с.60-66).

В цей же день 27.06.2013 року ОСОБА_4 з ПАТ «АСТРА БАНК» уклав договір №051587 банківського вкладу фізичної особи на суму 405000грн., та договір застави майнових прав №76014/3, яким забезпечив кредитний договір ТОВ «АЛЬЯНС» з ПАТ «АСТРА БАНК» №76014 на 400000грн., передачею у заставу майнове право вимоги на підставі договору банківського вкладу фізичної особи на суму 405000грн (т.1 а.с.68-69, 72-73).

20.01.2014 року сторони ТОВ «АЛЬЯНС» і ПАТ «АСТРА БАНК» уклали договір про внесення змін та доповнень у договір від 27.06.2013 року. Договором від 20.01.2014 року визначено, що у зв'язку з достроковим повним повернення кредиту позичальником сторони дійшли до згоди з 20.01.2014 року достроково розірвати кредитний договір №76014. Підписанням договору від 20.01.2014 року сторони підтверджують, що між ними не існує претензій один до одного (т.1 а.с. 67).

Згідно з договором про закриття власними коштами кредиту ПАТ «АСТРА БАНК» від 21.01.2014 року ОСОБА_4 зобов'язався власними коштами сплатити кредит за ТОВ «АЛЬЯНС» у розмірі 400000грн. за кредитним договором №76014 від 27.06.2013 року. Згідно п.8.6 договір діє до 21.01.2017 року, але в будь-якому разі до повного завершення взаємних розрахунків (т.1 а.с.75-76).

Зазначені документи досліджені під час перевірки, проте перевіряючи в Акті перевірки зазначили, що згідно документів не встановлено отримання позивачем коштів або іншої компенсації від ОСОБА_4 за договором про закриття власними коштами кредиту ПАТ «АСТРА БАНК» від 21.01.2014 року. Документально не підтверджено здійснення господарських операцій з переведення боргу первісного кредитора ПАТ «АСТРА БАНК» до нового кредитора ОСОБА_4 перед яким обліковується кредитна заборгованість за даними журналу-ордеру 68.5 «Розрахунки з іншими кредиторами» станом на 31.12.2014 року за договором від 21.01.2014 року у розмірі 400000грн. У зв'язку з чим суму списаної кредитної заборгованості ТОВ «АЛЬЯНС» перед ПАТ «АСТРА БАНК» у розмірі 400000грн. як безповоротну фінансову допомогу.

Суд вважає, що вказаний висновок Акту перевірку є лише припущенням, оскільки жодного належного доказу, що вищевказані договори не були виконані їх учасниками -ОСОБА_4, ТОВ «АЛЬЯНС», ПАТ «АСТРА БАНК» не містить акт перевірки та не надано представником відповідача в судовому засіданні.

Проте позивачем надана виписка по рахунку у ПАТ «АСТРА БАНК» згідно якого кредит повернутий (т.2 а.с.76).

Крім того, судом встановлено, що правонаступником ПАТ «АСТРА БАНК» (код 35590956) є ПАТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» (код 35590956), якій на виконання ухвали суду надав відомості про повернення 20.01.2014 року позивачем кредиту відповідно до договору №76014 від 27.06.2013 року (т.4 а.с.149-150).

Таким чином, договір між ОСОБА_4, ТОВ «АЛЬЯНС», ПАТ «АСТРА БАНК», за яким кредит погашений ОСОБА_4 виконаний, та є діючим на даний час договір від 21.01.2013 року (строк дії до 21.01.2017 року) про закриття власними коштами кредиту ПАТ «АСТРА БАНК», згідно якого позивач повинен повернути кошти ОСОБА_4 не пізніше 3 років з дня підписання договору (т.1 а.с.75-76), що свідчить про неспроможність висновків акту перевірки про заниження доходу на суму 400000грн. у результаті отримання безповоротної фінансової допомоги як суми списаної кредитної заборгованості перед ПАТ «АСТРА БАНК».

Щодо завищення витрат на суму 1526111грн., то згідно з Актом перевірки завищення витрат на вказану суму відбулось:

- за 2013 рік на суму 233504грн. (витрат на придбання маркетингових послуг);

- за 2014 рік - на суму 1302607 грн., з яких: на суму 358363,17грн. - витрати на придбання маркетингових послуг; на суму44608 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «ДАРТАРІ» у зв'язку з відсутністю реального здійснення господарських операцій; на суму 899636 грн. у зв'язку з не проведенням коригування собівартості реалізованих товарів у бік їх зменшення, пов'язане з поверненням товарів.

Також в Акті перевірки зазначено, що позивачем завищено податковий кредит на суму 121621грн., з яких на суму 8922грн. взаємовідносинам з ТОВ «ДАРТАРІ» , на суму 112699грн. у зв'язку з придбанням маркетингових послуг.

Завищення витрат у 2013 році на суму 233504грн. та у 2014 році на суму 358363грн., на загальну суму 581867грн., та відповідно завищення податкового кредиту на суму 112699грн. відбулось на думку перевіряючих у зв'язку з неправомірним віднесенням до складу витрат на збут витрат на придбання маркетингових послуг від контрагентів покупців, які включають в себе послуги з передпродажної підготовки товарів, послуги з позиціювання продукції, послуги логістики, мерчендайнзингові послуги та інші з 19 контрагентами, перелік яких наведений в Акті перевірки (а.с.119): МПП «ВІРТУС», ТОВ «ГОРЯЦ-Т», ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», ПП «ІДЕАЛ», ТОВ «КИЇВСЬКЕ», ТОВ ТД КОПІЙКА», ТОВ «КОПІЙКА-Р»,ТОВ «КОПІЙКА-ТРЕЙД», ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР», ТОВ «ПІВДЕНЬ АГРОЕКСПОРТ», ДП «РІТЕЙЛ ВЕСТ»,, ДП РІТЕЙЛ ЦЕНТР», ПП «ТАВРІЯ-І», ТОВ «ТАВРІЯ-В», ТОВ ТАВРІЯ ПЛЮС», ТОВ ФОЗЗІ ФУД»,ДП «ФУРШЕТ РЕГІОН», ПВТП «ЕКСТРА», ВКФ «ЮНА-СЕРВІС».

В Акті перевірки зазначено, що згідно наданих договорів та первинних документів не можливо встановити вид, обсяг та якість наданих послуг. Також при наданні маркетингових послуг не надано розрахунок вартості наданих робіт, не можливо встановити впливу наданих маркетингових послуг на збільшення обсягів реалізації продукції. Не надано до перевірки прикладів носіїв рекламної продукції або рекламної інформації у розумінні Закону України про «Інформацію», та інших документів, що підтверджують обсяг, якість та вартість отриманих маркетингових послуг при реалізації продуктів харчування. На думку перевіряючих не можливо встановити безпосередній зв'язок з господарською діяльністю ТОВ «АЛЬЯНС» витрат на придбання маркетингових послуг, їх необхідність для ведення фінансово-господарської діяльності.

В той же час в Акті перевірки не заперечується, що у позивача наявні первинні документи та ним відображено в бухгалтерському обліку, а саме журналі-ордеру і відомостях по рахунку 3772 обсяг придбання маркетингових послуг ТОВ «АЛЬЯНС» у постачальників, які віднесено до складу витрат на збут відповідно до податкового законодавства.

Судом також досліджені надані позивачем первинні документи щодо укладення договорів з зазначеними контрагентами на поставку продукції та надання мерчендайнзингових послуг, а також їх виконання сторонами (т.1 а.с.229-250, т.2 а.с.1-3,105-250,т.3 а.с.1-250,т.4 а.с.1-123).

Суд вважає, що надані документи підтверджують правомірність віднесення витрат по оплаті цих послуг до складу витрат на збут, та відповідно підтверджують правомірність сформованого податкового кредиту на суму 112699грн. у зв'язку з придбанням маркетингових послуг.

Посилання перевіряючих в Акті перевірки як на підставу висновку щодо завищення витрат на те, що ТОВ «АЛЬЯНС» не надано розрахунку вартості цих послуг та на те, що згідно актів виконаних робіт неможливо встановити вид, обсяг та якість наданих послуг, впливу наданих маркетингових послуг на збільшення обсягів реалізації продукції та безпосередній зв'язок з господарською діяльністю ТОВ «АЛЬЯНС», суд вважає неспроможними, оскільки про зв'язок з господарською діяльністю свідчить те, що надання цих послуг є невід'ємною частиною договорів поставки товарів.

Згідно з підпунктом 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків.

Одним із методів, які використовуються постачальниками для просування товарів на ринку, є сплата мотиваційних виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари у постачальника та здійснюють їх збут, які є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами у межах своєї основної діяльності та сприяють пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулюють просування товарів.

Саме такий метод був використаний позивачем, якій при укладанні договорів поставок товару укладав договори на про надання послуг з позиціювання продукції, просування продукції в торговельних мережах контрагентів, зо що сплачуються мотиваційні виплати.

В Акті перевірки відсутні будь-які докази,що вказані послуги не були надані. Таких доказів не надав представник відповідача у судовому засіданні.

Також суд вважає недоведеним представником відповідача у судовому засіданні наявність завищення позивачем витрат за 2014 рік на суму 899636грн. у зв'язку з не проведенням коригування собівартості реалізованих товарів у бік їх зменшення, пов'язане з поверненням товарів.

Перевіркою первинної документації позивача перевіряючими було встановлено, що при господарській діяльності відбувалось повернення товарів позивачу на суму 964050грн., у зв'язку з чим позивачем проведено корегування доходів у бік зменшення. Перевіряючи вважають, що позивач повинен був у рядку 06.4.28 Декрарації на прибуток зазначити витрати на суму 899626грн. (з урахуванням середньозваженої націнки на товари - 7,1566% (964050грн.х100/107,16).

Позивачем була надана скарга на податкові повідомлення рішення, а також надані суду додаткові письмові пояснення головного бухгалтера ТОВ «АЛЬЯНС», згідно з якими дійсно ТОВ «АЛЬЯНС» у Декларації з податку на прибуток за 2014 рік відобразило у додатку ІД «Інші доходи» у рядку 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг)» корегування доходів від операційної діяльності у загальній сумі 964050грн., пов'язане з поверненням товару. Водночас зменшення собівартості товарів сукупно внесено до рядку 05 та 05.1 «Собівартість придбаних та реалізованих товарів». При накладної на повернення товару у бухгалтерській програмі 1-С автоматично проводкою б/р ДТ 902 Кт 281-сторно списується собівартість поверненого товару (т.1 а.с.29, т.2 а.с.96-104).

Представником відповідача не спростовано твердження позивача, що зменшення собівартості товарів сукупно внесено до рядку 05 та 05.1 «Собівартість придбаних та реалізованих товарів». Також не спростовано твердження, що зазначення вказаної суми у рядку 06.4.28, на що вказується в Акті перевірки, призведе до подвійного податкового навантаження на собівартість реалізованих та придбаних товарів та не співпаде з бухгалтерським балансом підприємства за 2014 рік.

Перевіряючи також були досліджені первинні документи по господарським відносинам позивача з ТОВ «ДАРТАРІ». В акті перевірки зазначено, що позивач по взаємовідносинам з ТОВ «ДАРТАРІ» завищив витрати на суму 44608грн., та податковий кредит на суму 8922грн.

Згідно з Актом перевірки висновок перевіряючих практично базується на лише на акті ДПІ у Подільському ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.09.2014 року №493/29-56-22-01-05/39123776 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДАРТАРІ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року», в якому зазначено про порушення ч.5 ст.203,ч.1,2 ст.215, ст.216 ЦК України, та відсутність об'єктів оподаткування, які підпадають під визначення ст.185,ст.198 ПКУ.

Проте таке обґрунтування перевіряючими порушення податкового законодавства зі сторони позивача при наявності у нього всіх первинних документів суд вважає неспроможним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пунктом 6 розділу І Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984 (далі Порядок №984), якій діяв на час проведення перевірки та оформлення акту перевірки (втратив чинність з 17.11.2015 року згідно з наказом МФУ №727 від 20.08.2015 року), факти виявлених порушень податкового валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно із пп.5.2 п.5 Порядку у разі встановлення порушень податкового законодавства в акті необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Акт перевірки № 6457/15-53-22-01/21023005 від 14.09.2015 року відносно позивача не відповідає зазначеним вимогам, акт не містить доказів порушення податкового законодавства саме позивачем з посиланням на первинні документи.

Навпаки в Акті перевірки не спростована наявність всіх первинних документів у позивача по господарським відносинам позивача з ТОВ «ДАРТАРІ», які були досліджені під час перевірки, а саме договір №15 від 02.06.2014 року,видаткові та податкові накладні, проведення всіх операцій по бухгалтерському обліку.

Крім того, проведення зустрічних звірок регламентовано п.73.5 ст.73 ПКУ, Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 року № 1232, Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом ДПА від 22.04.2011р. № 236, які діяли на час складання ДПІ у Подільському ГУ Міндоходів у м. Києві акту від 17.09.2014 року №493/29-56-22-01-05/39123776 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДАРТАРІ» , та втратили чинність згідно з наказом ДФСУ №511 від 15.07.2015 року.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається Довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Згідно з п.4.4 Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку встановленням відсутності суб'єкта господарювання за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3). Відповідно до затвердженої форми вказаного Акту в ньому може відображатися інформація, яка наявна в даних контролюючого органу про податкову звітність, дані раніше проведених перевірок, звірок, що мають (можуть мати) відношення до питань, наведених у запиті на проведення зустрічної звірки, інша наявна інформація.

Таким чином, згідно вищезазначених положень законодавства в актах, складених відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України щодо проведення зустрічних звірок суб'єкта господарювання органами податкової служби не можуть бути зроблені висновки про будь-які порушення суб'єкта господарювання, оскільки зустрічна звірка не є перевіркою. Наявні результати при можливості проведенні та реального проведення зустрічної звірки складаються у Довідки по затвердженої формі. Проте в акті відносно ТОВ «ДАРТАРІ» наявні такі висновки, що не ґрунтується на вимогах законодавства.

Суд вважає недостатнім для висновків Акту відносно позивача про порушення ним податкового законодавства посилання в ньому лише на акт ДПІ відносно контрагента без притягнення до відповідальності цього контрагента за порушення податкового законодавства, оскільки акт - не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є проміжним документом.

Крім того, статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Посилання на вказаний акт ДПІ у Подільському ГУ Міндоходів у м. Києві від 17.09.2014 року №493/29-56-22-01-05/39123776 в Акті перевірки відносно позивача ТОВ «АЛЬЯНС» є неспроможним з огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 року, по справі3826/17630/14 за позовом ТОВ «ДАРТАРІ» визнані протиправними дії ДПІ у Подільському ГУ Міндоходів у м. Києві щодо внесення змін до АІС «Податковий блок» на підставі акту від 17.09.2014 року №493/29-56-22-01-05/39123776 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДАРТАРІ» (т.1 а.с.51-59).

У висновку Акту перевірки зазначено також про порушення ТОВ «АЛЬЯНС» п.2.6 Положення №637.

Пунктом 2.6 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами норм з регулювання обігу готівки к національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються санкції у вигляді штрафу, зокрема, за не оприбуткування, неповне та/або несвоєчасне оприбуткування в касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Обставини перевірки дотримання позивачем Положення №637 відображено у п.3.6.3 Акту перевірки.

В цьому пункті Акту перевірки зазначено про режими роботи підприємства та інкасації, які не співпадають, а також те, що під час перевірки було встановлено виведення грошових коштів з реєстратора розрахункових операцій та в подальше оприбуткування в касі підприємства за межами режиму проведення інкасації та режиму роботи підприємства відповідно до чеків РРО - службова видача на загальну суму 1066363грн.

Тобто, здача готівкових коштів виконується без попереднього виведення готівкових коштів з РРО операцією - службова видача та оприбуткування в касі підприємства.

Таким чином, на підставі вищевказаних документів, встановлено не оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства на загальну суму 1066363,45 грн.

Також в цьому пункті акту зазначено, що перевищення ліміту залишків готівки в касі не встановлено. Не встановлено також порушень порядку видачі готівки під звіт та її використання, порядку здійснення розрахункових операцій (т. 1 а.с.147-148).

Зміст викладення в Акті перевірки порушення позивачем п.2.6 Положення №637 містить протиріччя, встановлення протилежних обставин, оскільки зазначається як про оприбуткування в касу підприємства готівкових коштів на суму 1066363грн., так і про не оприбуткування зазначених коштів в касу підприємства.

Фактично висновки перевіряючих ґрунтуються на тому, що готівкові кошти оприбутковувались в касі підприємства за межами режиму проведення інкасації та режиму роботи підприємства відповідно до чеків РРО - службова видача.

Зазначення в Акті перевірки обставин щодо оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства вже виключає встановлену ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 відповідальність за не оприбуткування, неповне та/або несвоєчасне оприбуткування в касах готівки у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми, яка застосована до позивача.

Крім того, суд вважає необґрунтованим висновок Акту перевірки про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637, виходячи з наступного.

Згідно з пп.1.2 п.1 Положення №637 готівкова виручка (виручка) - сума фактично одержаних готівкових коштів від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) і позареалізаційні надходження.

Пунктом 2.6 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у деньодержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Пуктом п.2.8 Положення встановлено, що підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси.

Відповідно до п. 5.1 Положення строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог:

а) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас);

б) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня.

Якщо підприємства працюють у вихідні та святкові дні і не мають змоги, через відсутність відповідної домовленості з банком на інкасацію, здати одержану ними за ці дні готівкову виручку (готівку), то вона має здаватися підприємствами до банку протягом операційного часу наступного робочого дня банку та підприємства.

Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками.

Якщо підприємство в окремі дні не має перевищення ліміту каси, то таке підприємство може в ці дні не здавати в установлені строки готівку.

Таким чином, оприбуткування коштів в касу підприємства та здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, у тому числі шляхом інкасації, не є тотожними поняттями.

Судом встановлено, що оприбуткування готівкової виручки в касу підприємства відбувалось відповідно до п.2.6 Положення №637. При цьому у самому Акті перевірки зазначено, що перевищення ліміту каси підприємства під час перевірки не встановлено. Також в Акті перевірки не зазначено про будь-які інші порушення вказаного Положення.

Крім того, ні в Акті перевірки, ні в судовому засіданні не спростовано твердження позивача, що зазначені суми, які були оприбутковані у касу підприємства, були інкасовані в установленому порядку в банк.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір частково у сумі 1370грн., а також ухвалою суду від 29.01.2016 року сплата судового збору у повному обсязі була відстрочена до ухвалення судового рішення по справі.

З урахуванням цих обставин суд щодо розподілу судових витрат дійшов до висновку про необхідність стягнути з ДПІ за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на розрахунковий рахунок №4005, отримувач УК у м. Одесі /Київський район, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області (код банку 828011) - 91196,03грн., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» 1378 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №(форма Р) від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 657353грн. (438235,00грн. за основним платежем, 219118,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № (форми Р) від 05.10.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 182432грн (121621,00грн. за основним платежем, 60811,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), № (форма С) від 06.10.2015 року про застосування штрафних санкцій у сумі 5331817,25грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління ДФС України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на розрахунковий рахунок №4005, отримувач УК у м. Одесі /Київський район, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області (код банку 828011) - 91196,03грн., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС» 1378 гривень,

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.