Справа № 202/7691/15-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2016 рокусправа № 202/7691/15-а

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2016 року по справі № 202/7691/15-а за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Індустріальної у місті Дніпропетровську ради, третя особа: Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, про визнання дій неправомірними та зобов'язання зняти з квартири статус службової,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради (далі по тексту - відповідач-1), Виконавчого комітету Індустріальної у місті Дніпропетровську ради (далі по тексту - відповідач-2), третя особа: КВЖРЕП Індустріального району, в якому просила визнати дії відповідача-1 незаконними та неправомірними, зобов'язати зняти з квартири АДРЕСА_1 статус службової.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначено, що лист Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради та лист КП «Бюро обліку майнових прав та діяльністю з нерухомістю» є протиправними, оскільки вказаними листами не враховано всі підстави для розгляду питання виключення квартири із числа службових. Чинне законодавство містить ряд підстав, за якими можливо виключити житлове приміщення з числа службових, такою підставою є випадок, коли відпала потреба у такому його використанні, а потреба відпала з 03.02.1984 року, з дати коли трудові відносини між ОСОБА_1 та КПЖРЕП припинилися. Апелянт вказувала, що вона на момент поселення не отримувала будь-якого посвідчення на право зайняття службової житлової площі, не була попереджена, що у випадку звільнення з роботи протягом 10 років втратить право на проживання в зазначеній квартирі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Суд першої інстанції вказував, що, сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ради народних депутатів, а не за клопотанням особи. Підприємство, яке звертається з клопотанням про виключення жилого приміщення з числа службового, має обґрунтувати, чому відпала потреба в такому його використанні. КВЖРЕП Індустріального району про необхідність виключення квартири з числа службових до міської ради не зверталось. Суд першої інстанції вказував, що доводи позивача про те, що необхідність у використанні спірної квартири як службової відпала з часу припинення нею трудових відносин з підприємством у 1984 року, є хибними, оскільки вони спростовуються нормативно-правовими актами.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі посвідчення на право зайняття службової житлової площі НОМЕР_1 від 02.02.1981 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящихся, була надана службова площа 18,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на період роботи двірником ЖЕУ-21.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 припинила трудові відносини з ЖЕУ-21 02.02.1984 року, службове житло не звільнено, з пояснень позивачки вбачається, що вона продовжує в ньому проживати по теперішній час.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працювала двірником лише 10 років.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2015 року КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська звернулося до в.о. Дніпропетровського міського голови з клопотанням про виключення вищевказаної квартири з числа службових та видачу позивачу ордера на дану квартиру.

Листом від 06.07.2015 року КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська на адресу КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» направлено документи для вирішення питання щодо виключення квартири з числа службових.

Встановлено, що листом Департамента корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 27.08.2015 року за № 4/6-1871 було повідомлено, що правові підстави для розгляду питання щодо виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службових відсутні, оскільки згідно копії трудової книжки стаж роботи ОСОБА_1 в комунальних підприємствах з обслуговування житлового фонду міста на посаді двірника складає менше 10 років.

На звернення ОСОБА_1 Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради листом від 16.02.2015 року № М-3 повідомив, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, сам по собі факт проживання в службовому приміщенні особи, що припинила трудові відносини з підприємством, не є підставою для виключення квартири з числа службових.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком.

Юридичним управлінням Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для виключення квартири з числа службових.

Відповідно до ч. 1 ст. 118, ст. 121 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Як вбачається з пояснень Виконавчого комітету Індустріальної у місті Дніпропетровську ради та КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська потреба у використанні квартири АДРЕСА_1 не вичерпана, однак згідно ст. 125 Житлового Кодексу України, позивач не може бути виселена з службової квартири оскільки є пенсіонером за віком. Про те, що у використанні квартири АДРЕСА_1 відпала потреба, КВЖРЕП житлового Індустріального району м. Дніпропетровська не повідомляє, проживання у квартирі особи, якій така квартира колись була надана і не звільнена не дає підстави для зняття з квартири статусу службової.

Колегія суддів зазначає, що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ради. Таким чином, виключення квартири зі статусу службового проводиться за клопотанням підприємства, якому така квартира належить, проводиться не за заявою особи, яка займає таке службове житло.

Колегія суддів зазначає, що даний спір за своїм характером є адміністративним, оскільки позивачем оскаржується відмова суб'єкта владних повноважень - Дніпропетровської міської ради щодо зняття з квартири статусу службової. Колегія суддів враховує, що право користування вказаної квартири ні ким не оспорюється, у тому числі відповідачем та третьою особою.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вона не була обізнана який статус має квартира, та те, що її ніхто не попереджував про те, що її звільнення з роботи двірником може вплинути на користування квартирою, колегія суддів не приймає, оскільки дані обставини не впливають на вирішення спору по суті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2016 року по справі № 202/7691/15-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук