Справа № 810/4033/15
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 квітня 2016 року Справа № 810/4033/15

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Харченко С.В., суддів: Брагіної О.Є., Волкова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДержавної міграційної служби України, Вишгородського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області,
третя особа:ОСОБА_3,
прозобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України про зобов'язання відповідача зняти з реєстрації ОСОБА_3, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку зі зміною нею громадянства та постійного місця проживання (а.с. 21).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вважає свої права порушеними, оскільки змушений сплачувати комунальні платежі за особу, яка фактично не проживає за вказаною вище адресою, а тому втратила право на реєстрацію місця проживання.

У судовому засіданні, призначеному на 14.01.2016, судом, на підставі вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено в якості другого відповідача Вишгородський районний відділ Державної міграційної служби України у Київській області, до компетенції якого згідно з приписами наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 № 1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" віднесено вирішення питань про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб на території Вишгородського району Київської області.

Крім того, враховуючи, що судове рішення в даній справі може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_3, судом, на підставі приписів статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено її до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

З огляду на залучення до участі у справі другого відповідача та третьої особи, судом прийнято рішення про відкладення судового розгляду справи.

У чергове судове засідання, призначене на 17.03.2016, з'явився позивач.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 70, 72, 73).

Письмових заперечень або пояснень на обґрунтування своєї позиції відповідачами суду надано не було.

Частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачі та третя особа повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з'явились, враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (третя особа у справі) з 04.02.1986 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначені обставини підтверджуються даними, наведеними у копії паспорта громадянина України (а.с. 60).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у червні 2015 року він як представник ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області із заявою про зняття її з реєстрації місця проживання.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви Вишгородський районний відділ Державної міграційної служби України у Київській області відмовив у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 з посиланням на те, що довіреність видана нею позивачу не наділяє його повноваженнями вчиняти дії щодо зняття її з реєстрації місця проживання.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим територіальним органом Державної міграційної служби України, позивач звернувся зі скаргами до Управління державної міграційної служби України в Київській області та Державної міграційної служби України.

Скарги позивача листами Управління державної міграційної служби України в Київській області від 06.07.2015 № 6/Ч-141 та Державної міграційної служби України від 06.08.2015 № Ч-1661/6/1752-15 та 28.08.2015 № Ч-2003/6/1892-15 залишені без задоволення.

На думку позивача, він подав до Вишгородського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області всі документи, необхідні для зняття з реєстрації місця проживання своєї дружини - ОСОБА_3, однак відповідач неправомірно відмовив у проведенні вказаної реєстраційної дії.

У той же час, до суду позивач звернувся у власних інтересах, а не як представник ОСОБА_3, так як вважає, що внаслідок бездіяльності відповідача порушуються його права, оскільки він змушений сплачувати комунальні платежі за особу, яка фактично не проживає за адресою реєстрації місця проживання.

Жодних судових рішень про позбавлення ОСОБА_3 права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання її безвісно відсутньою або оголошення її померлою, позивачем суду надано не було. Крім того, ним не надано суду й інших документів, які б утворювали підстави для знаття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за заявою інших осіб, як то: свідоцтво про смерть; паспорт або паспортний документ, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документ про смерть, виданий компетентним органом іноземної держави, легалізований в установленому порядку; інші документи, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 33 Конституції України проголошено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України, регулюються Законом України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1382-IV, реєстрація місця проживання - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 6 Закону № 1382-IV передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

У разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюються на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації.

Таким чином, суд зазначає, що реєстрація місця проживання особи є актом індивідуальної дії, який стосується виключно особи, щодо якої здійснюється реєстрація.

Водночас, в силу приписів статті 7 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи допускається й за ініціативою інших осіб, зокрема, на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

У справі, що розглядалась, судом встановлено, що довіреність на представництво інтересів ОСОБА_3, яку позивач представив суду, не наділяє його повноваженнями вчиняти дії, що стосуються особистих немайнових прав довірителя, зокрема, щодо зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання.

Діючи у власних інтересах, позивач не звертався до органів Державної міграційної служби України із заявою та документами, які утворюють підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи за ініціативою інших осіб. Таких документів позивач також не надав і суду.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 72, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Харченко С.В.

Судді: Брагіна О.Є.

Волков А.С.