Справа № 185/2782/16-а
Суддя: Бондаренко В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2782/16-а
Провадження № 2-а/185/303/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив суд визнати відмову Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з 17 листопада 2015 року - протиправною; зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 17 листопада 2015 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що в період з 01.01.1993 року по 27.10.2009 року повний робочий день був зайнятий у якості водія у технологічному процесі по вивозу породи на великовантажному транспортному засобі. 17 листопада 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідачем було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 01.01.1993 року по 27.10.2009 року у зв'язку з тим, що надані ним документи для призначення пенсії не дають можливості встановити, що виконувана ним робота відповідає посадам, передбаченим Законом для призначення пільгової пенсії за п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому він вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі на підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з тим, що відсутні законні підстави для врахування до пільгового стажу позивача період роботи з 01.01.1993 року по 27.10.2009 року, оскільки надані позивачем документи для призначення пенсії не дають можливості встановити, що виконувана позивачем робота відповідає посадам, передбаченим Законом для призначення пільгової пенсії за п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили факт того, що позивач з 01.01.1993 року по 27.10.2009 року працював водієм великовантажного автомобіля "КрАЗ" "Павлоградської автобази". Його робота полягала у вивезенні породи з шахт.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 листопада 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області, правонаступником якого є Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки в наданих документах відсутня інформація, яка б свідчила про роботу позивача у період з 01.01.1193 року по 27.10.2009 року в якості водія саме великовантажних автомобілів, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв (а.с. 14-15).

Відповідно до п. «з» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовантажних автомобілів, зайнятих в технологічному процесі важких та шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутності необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також, п. 18 даного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивач працював з 04.06.1984 року в автобазі виробничого об'єднання "Павлоградвугілля" водієм третього класу на підставі наказу №92-к від 04.06.1984 року. Згідно наказу по філії ВАТ "Павлоградвугілля" "Павлоградська автобаза" за № 92-к від 04.06.1984 року за позивачем був закріплений автомобіль КрАЗ 256, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується довідкою від 18.10.2007 року. Наказом №17-к від 01.02.1985 року позивачу з 30.01.1985 року присвоєно другий клас водія. Наказом №129-к від 04.08.1988 року позивачу з 03.08.1988 року присвоєно перший клас водія. Наказом № 6-к від 10.01.1992 року позивач з 13.01.1992 року був переведений водієм 1-го класу в автоколону № 1. 04.07.2005 року позивач переведений водієм 1 класу в автоколону № 5 (розпорядження 217 від 01.07.2005 року). 01.11.2005 року позивача переведено водієм автотранспортних засобів 1 класу (розпорядження 369 від 31.10.2005 року). 24.02.2007 року позивача переведено водієм автотранспортних засобів 1 класу центральної автоколони (розпорядження 73 від 14.02.2007 року), а з 01.02.2010 року позивача звільнено з посади, у зв'язку із скороченням штату працівників за власним бажанням (а.с. 9-13).

Наказами директора автобази ВО "Павлоградвугілля" №24 від 31 січня 1995 року, № 2 від 05.01.2001 року, № 117 від 05.04.2005 року "Про завершення атестації робочих місць", робоче місце водія по перевезенню породи було віднесено до переліку робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2.

На підставі наказу № 321 від 19 грудня 1997 року автобаза в/о "Павлоградвугілля" перейменовано в Державне відкрите акціонерне товариство "Павлоградська автобаза" ДХК "Павлоградвугілля". Наказом Фонду Державного майна України від 28.11.2003 року № 2145 Державне відкрите акціонерне товариство "Павлоградська автобаза" - дочірнє підприємство ВАТ "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" реорганізовано у філію ВАТ "ДХК "Павлоградвугілля" "Павлоградська автобаза". З 25.10.2004 року ВАТ "ДХК "Павлоградвугілля" перейменовано у ВАТ "Павлоградвугілля" відповідно до статуту ВАТ "Павлоградвугілля", затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ "ДХК "Павлоградвугілля", протоколом № 1 від 15.10.2004 року.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач дійсно з 01.01.1993 року по 27.10.2009 року працював на посаді водія вантажного автомобіля, безпосередньо зайнятого в технологічному процесі на шахтах з вивезення породи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, тому відповідач неправомірно та необґрунтовано відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Суд, враховуючи критерії правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, вважає, що оскаржене рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, є необґрунтованим, тобто таким, що прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим таке рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати відмову Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії на пільгових умовах з 17 листопада 2015 року - протиправною, а також зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 17 листопада 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 71, 94, 99, 100, 104, 158-159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати відмову Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії на пільгових умовах з 17 листопада 2015 року - протиправною.

Зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 17 листопада 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: В.М. Бондаренко