Справа № 806/5169/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м.Житомир справа № 806/5169/15

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Г.В.,

секретар судового засідання Захарченко О.С.,

за участю: представника позивача,

представника відповідача,

представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2015 р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 05.11.2015року.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ-ЖИТОМИР» з питань правильності визначення податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «АРДЕКС», ТОВ СП «УКРАФЛОРА» за лютий 2015 року, з ТОВ «ВІСТ ГРУП» за лютий, березень, травень 2015 року, з ПП «БУДПОСТАЧ» за лютий, квітень, травень 2015 року, ПАТ «СОЛДІ І КО» за лютий, квітень 2015 року, ТОВ «ГРІН ПАУЕР ЄВРОЕЛЕКТРИК УКРАЇНА» за лютий - квітень 2015 року, ТОВ «ДЕМІКС», ТОВ «ПРЕМЄР ДЕКОР», ТОВ «ТОПЕКС УКРАЇНА», ПП «ЄВРОСТИЛЬ», ТОВ «ЄВРО - ТРЕЙД ЛТД», ТОВ «ДОМ ТРЕЙД ПС», ТОВ «МАЛТІФОН», ТОВ «ПОЛІСЕРВІС ТД» за березень 2015 роду, ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД», ТОВ «ІНСТАРТ» за квітень 2015 року, ТОВ «ОПТЦЕНТР», ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА «ВІДЕКСИМ» за травень 2015 року, - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було складено акт перевірки № 1841/06-25-22-04/35238424 від 22.10.2015. Висновком акту встановлено порушення п. 44.1, ст. 44, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по рядку 19 Податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року на загальну суму 12379,00 грн. в частині фінансово-господарських операцій з ТОВ «НІКЕЯ - ЛТД». На підставі даного порушення прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.11.2015. Проте воно є незаконним, оскільки під час перевірки податковому органу було надано всі первинні документи, які надавали право товариству віднести суму сплаченого податку по операціям з ТОВ «НІКЕЯ - ЛТД» до податкового кредиту в розмірі 12379,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Представник третьої особи підтримав позицію позивача та надав письмові пояснення.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у запереченні (т.2 а.с.3-9).

Представник третьої особи підтримав позицію позивача та надав письмові пояснення.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ-ЖИТОМИР» з питань правильності визначення податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «АРДЕКС», ТОВ СП «УКРАФЛОРА» за лютий 2015 року, з ТОВ «ВІСТ ГРУП» за лютий, березень, травень 2015 року, з ПП «БУДПОСТАЧ» за лютий, квітень, травень 2015 року, ПАТ «СОЛДІ І КО» за лютий, квітень 2015 року, ТОВ «ГРІН ПАУЕР ЄВРОЕЛЕКТРИК УКРАЇНА» за лютий - квітень 2015 року, ТОВ «ДЕМІКС», ТОВ «ПРЕМЄР ДЕКОР», ТОВ «ТОПЕКС УКРАЇНА», ПП «ЄВРОСТИЛЬ», ТОВ «ЄВРО - ТРЕЙД ЛТД», ТОВ «ДОМ ТРЕЙД ПС», ТОВ «МАЛТІФОН», ТОВ «ПОЛІСЕРВІС ТД» за березень 2015 роду, ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД», ТОВ «ІНСТАРТ» за квітень 2015 року, ТОВ «ОПТЦЕНТР», ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА «ВІДЕКСИМ» за травень 2015 року, за результатами якої складено акт № 1841/06-25-22-04/35238424 від 22.10.2015 (т.1 а.с.9-72).

Висновком акту встановлено порушення п. 44.1, ст. 44, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по рядку 19 Податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року на загальну суму 12379,00 грн. в частині фінансово-господарських операцій з ТОВ «НІКЕЯ - ЛТД».

На підставі вказаного порушення контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.11.2015, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 12379,00 грн (т.1 а.с.8).

З акту перевірки вбачається, що висновок про порушення прийнятий відповідачем на підставі наступного.

Позивачем в квітні 2015 року, згідно податкових накладних, було придбано у ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» товар: лампи та електротовари в асортименті, на загальну суму 74271,12 грн, в тому числі ПДВ 12378,52 грн. Однак наявність у ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» податкових накладних в частині взаємовідносин з ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» () за квітень 2015 р. за умови встановлення факту нездійснення господарських операцій, не є безумовною підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту, тоді як контрагентом - постачальником ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» за квітень 2015 року подано податкову декларацію з податку на додану вартість № від 08.05.2015 року з нульовими показниками та дана декларація має статус «історія подання», а також аналізом додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року та відповідно до інформаційно аналітичної системи «Податковий блок», а саме автоматизованої системи перегляду співставлень встановлено розбіжності по взаємовідносинам ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» за квітень 2015 року з ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД»

Таким чином, здійснені операції між ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» з придбання товарів у ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» () за квітень 2015 р. на загальну суму 74271,12 грн., в т.ч. ПДВ 12378,52 грн. за квітень 2015 року, проводились лише по регістрах бухгалтерського обліку без мети настання реальних наслідків та не носили реального товарного характеру.

Проте суд не погоджується із такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

Згідно із пунктами 198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Отже, формування платником податків податкового кредиту з ПДВ обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період;

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі частиною другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.16 Положення №168/704, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

У ході розгляду справи встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ-ЖИТОМИР» (Покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ -ЛТД» (Постачальник) 04.01.2012 укладено договір поставки № 700094/12 та додаткові угоди до договору (т.1 а.с. 83-89,90,91-97), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товари разом з усіма їх при належностями та документами, що стосується товарів, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується прийняти товари і оплатити їх на умовах договору. Базис поставки - DPP. Адреса місця поставки вказується у замовленні Покупця. Замовлення є окремим документом, який визначає асортимент, кількість товару, необхідного для здійснення поставки. На кожне замовлення оформлюється видаткова накладна.

До вказаного договору надано ряд специфікацій, в якому зазначено асортимент електротоварів, що постачаються ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД» позивачу, в тому числі: подовжувачі, вилки, вимикачі, лампи, розетки, перехідники, світильники, стартери (т.1 а.с.95-206).

На підтвердження виконання умов договору та отримання товарів від контрагента ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД» за квітень 2015 року, позивачем надано наступні документи:

- податкові накладні: № 105 від 21.04.2015 щодо придбання подовжувачів на суму 16268,40 грн, в т.ч. ПДВ 2711,40 грн (т.2 а.с.112); № 104 від 21.04.2016 щодо придбання товарів: вилки, вимикачів бра, вимикачів накладних, ламп, розгалужувачів, розеток, світильників, стартера на суму 39203,22 грн, в т.ч. ПДВ 6533,87 грн (т.2 а.с.113-115); № 16 від 02.04.2015 щодо придбання товарів: вилки, ламп, світильників, стартера на суму 18799,50 грн, в т.ч. ПДВ 3133,25 грн (т.2 а.с.116-117), всього на суму ПДВ 12378,52 грн;

- видаткові накладні: № 0520 Жт від 21.04.2015 щодо придбання подовжувачів на суму 16268,40 грн, в т.ч. ПДВ 2711,40 грн (т.1 а.с.207); № 0519 Жт від 21.04.2016 щодо придбання товарів: вилки, вимикачів бра, вимикачів накладних, ламп, розгалужувачів, розеток, світильників, стартера на суму 39203,22 грн, в т.ч. ПДВ 6533,87 грн (т.1 а.с.208-209); № 0431 ЖТ від 02.04.2015 щодо придбання товарів: вилки, ламп, світильників, стартера на суму 18799,50 грн, в т.ч. ПДВ 3133,25 грн (т.1 а.с.212), всього на суму ПДВ 12378,52 грн;

- товарно-транспортні накладні: № 0519 від 21.04.2015, № 12584272 від 02.04.2016, яким підтверджується перевезення вищезазначеного товару та його отримання позивачем (т.1 а.с.210-211, 213);

- виписки по банківському рахунку ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» з АТ ОТП Банку в м.Житомир від 22.04.2015 та від 06.05.2015, якими підтверджено оплату придбаного товару 20.04.2016 (т.1 а.с.214-266);

- прибуткові накладні: № ЖТВ02145 від 22.04.2015; № ЖТВ01754 від 03.04.2015; № ЖТВ02144 від 22.04.2015 на вказаний товар (т.2 а.с.118-121);

- відомістю по товарам на складах (т.2 а.с.122-126).

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» електротоварів у ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД», суд дійшов висновку, що податкові накладні в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити.

Доказів того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності свідчать про товарність і реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» та ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД».

Суд зазначає, що необгрунтованими є доводи відповідача про те, що ТОВ «НІКЕЯ -ЛТД» за місцем реєстрації до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві за квітень 2015 року було подано декларацію з податку на додану вартість № від 08.05.2015 р. з нульовими показниками та дана декларація має статус «історія подання», оскільки в матеріалах справи міститься декларація ТОВ "Нікея-ЛТД" з ПДВ за квітень 2015 року з відміткою ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві «отримано з попередженням про можливість невизнання», з додатку 5 до якої вбачається, що товариству «ОЛДІ-ЖИТОМИР» в цьому періоді було реалізовано товарів на суму 61892,60 грн, в т.ч ПДВ 12378,52 грн.

Щодо посилань відповідача на те, що у договорі поставки та у видаткових, податкових накладних, наданих до перевірки, адреса Постачальника зазначена м. Київ, вул.Щорса, буд. 36-Б, в той час як в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних зазначена адреса Київська обл., м. Боярка, вул. Територія технікуму, 16, яка не передбачена жодним пунктом договору, та окрім того, в податковому органі відсутня інформація щодо наявності у Постачальника об'єктів, на яких проводиться діяльність за даною адресою (за вказаною адресою складів, які належать постачальнику матеріалів ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» не рахується), - то з приводу вказаного судом з'ясовано наступне.

Згідно договору суборенди нежилих приміщень № 111-2 від 01.02.2013 та додаткової угоди № 1 від 19.02.2013 до нього, ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» користується на праві суборенди, наданого ТОВ «Аскон», нежилими приміщеннями за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Територія технікуму буд. 16. Термін дії договору - до 31.12.2015 включно.

Отже відвантаження товару, що поставлявся позивачу, здійснювався зі складу позивача в м.Боярка, що не суперечить умовам укладеного договору поставки між ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» та ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР».

Крім того, суд звертає увагу, що висновки відповідача, зафіксовані актом перевірки про "можливі" порушення вимог податкового законодавства контрагентом позивача ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД», сформовані без урахування первинної документації платника податків, яка у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість формування податкового кредиту.

Необхідно зауважити, що згідно зі статтею 61 Конституції України відповідальність осіб має індивідуальний характер, при цьому будь-які протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обов'язку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи маючи інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

Разом з тим, доказів того, що товари, придбані ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» у ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» з метою іншою, ніж використання їх у власній господарській діяльності контролюючим органом суду не надано, і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 12379 грн, сплаченого ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» на оплату вартості електротоварів в квітні 2015 року повністю відповідає вимогам Податкового кодексу України, а виключення цієї суми відповідачем зі складу податкового кредиту ТОВ «ОЛДІ-ЖИТОМИР» - безпідставне і протиправне.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 05.11.2015 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, а тому підлягає визнанню протиправним, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛДІ-ЖИТОМИР» з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218грн.

Керуючись статтями 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовільнити.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 05.11.2015року.

Стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛДІ-Житомир" сплачений судовий збір в розмірі 1218грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 07 квітня 2016 р.