Справа № 820/1019/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 квітня 2016 р. № 820/1019/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Фадєєва О.П.,

представника відповідача - Медведчикова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД до Харківського національного університету радіоелектроніки про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету радіоелектроніки, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними дії Харківського національного університету радіоелектроніки щодо надання неповної інформації у відповіді від 17.02.2016р. вих. №04/27-490 на інформаційний запит Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД № б/н від 10.02.2016р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" він є запитувачем інформації та має право у порядку, визначеному Законом, одержувати публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розрядників публічної інформації, яким є відповідач. На запит позивач про доступ до публічної інформації відповідь відповідачем надана не була, а тому позивач вважає своє право про доступ до публічної інформації порушеним та звернувся до суду за його захистом.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на виконання ним вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Хазар» ЛТД на адресу відповідача, Харківського національного університету радіоелектроніки, надано запит щодо надання публічної інформації вих.№5 від 14.01.2016 року, в якому просив повідомити:

за якою групою кваліфікаційних критеріїв проводилась оцінка, склад комітету, що проводив розгляд та оцінку, порядок голосування;

з яким суб'єктом підприємницької діяльності укладено договір на постачання продуктів харчування, за якими цінами;

на підставі чого нам не надано відповідь на лист, що потребував нагального вирішення задля ефективного використання бюджетних коштів.

На вказаний запит позивачем отримано лист від 19.01.2016 року №04/27-293, у якому відповідач повідомив, що у поточному році університетом ще не укладались договори на постачання продуктів харчування.

Позивачем 10.02.2016 року надано запит вх.№01/27-197 від 11.02.2016 року про надання публічної інформації, в якому позивач просив надати копії договорів разом з усіма додатками (копії додаткових угод, копії специфікацій та додатки, що відносяться до договорів), на підставі яких здійснюється постачання продуктів харчування до університету з 01.01.2016 року по сьогоднішній день, а також просив повторно повідомити, за якою групою кваліфікаційних критеріїв проводилась оцінка пропозицій про постачання продуктів харчування до університету, склад комітету, що проводив розгляд та оцінку пропозицій, порядок голосування, з яким суб'єктом підприємницької діяльності укладено договір на постачання продуктів харчування, за якими цінами.

Відповідачем листом №04/27-490 від 17.02.2016 року надано відповідь на інформаційний запит про доступ до публічної інформації, яким позивачу надіслано пакет документів на 168 (ста шестидесяти восьми) сторінках.

Сторонами у судовому засіданні не заперечувалось, що копію договору про постачання продуктів харчування з додатками відповідачем у зазначеному пакеті документів надано не було.

У судовому засіданні судом долучено до матеріалів справи копію договору постачання №6/ст. від 10.02.2016 року з додатками, укладений між відповідачем та ТОВ «Золотий Урожай Харків».

Судом встановлено, до запитувана у запиті від 10.02.2016 року публічна інформація була наявна у суб'єкта владних повноважень станом на момент надання відповіді від 17.02.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не надання повної відповіді на інформаційний запит позивача, а також юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені відповідачем в основу оскаржуваної відповіді, суд дійшов висновку про наступне.

Суд зазначає, що правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України, Законами України "Про звернення громадян", "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та відповідними спеціальними законами.

Закон України "Про інформацію" встановлює, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ст. 1 вищевказаного Закону України інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація визначається як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що публічна інформація розглядається у двох аспектах: відомості - отримані або створені у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; відомості, які знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків. На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Отже, Закон України "Про доступ до публічної інформації" гарантує кожній особі її право у відкритості, доступності інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, шляхом вільного її отримання (зокрема, через запит на інформацію) для забезпечення своїх потреб і законних інтересів.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (ст.3 Закону).

При цьому розпорядники інформації визначені у статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якими визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

З положень ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" вбачається, що вищий навчальний заклад - освітній, освітньо-науковий заклад, який заснований і діє відповідно до законодавства про освіту, реалізує відповідно до наданої ліцензії освітньо-професійні програми вищої освіти за певними освітніми та освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечує навчання, виховання та професійну підготовку осіб відповідно до їх покликання, інтересів, здібностей та нормативних вимог у галузі вищої освіти, а також здійснює наукову та науково-технічну діяльність; вищий навчальний заклад приватної форми власності - вищий навчальний заклад, заснований на приватній власності і підпорядкований власнику (власникам).

Виходячи з вищевикладених норм, суд приходить до висновку, що той факт, чи виступає відповідач як суб'єкт владних повноважень, не може бути визначальним при вирішенні питання щодо віднесення його до суб'єктів, є розпорядниками інформації, визначеними у статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 21 вищевказаного Закону України власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) може делегувати свої повноваження керівникові або вищому колегіальному органу громадського самоврядування вищого навчального закладу.

Безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник - ректор (ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про вищу освіту").

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідач є розпорядником публічної інформації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.

Згідно ч. 1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідь на інформаційний запит від 10.02.2016 року (вх. 11.02.2016 року) надана позивачеві 17.02.2016 року року, тобто з дотриманням вищенаведених вимог закону.

Судом встановлено, що частина запитуваної інформації у запиті від 10.02.2016 року з пакетом документів на 168 аркушах (відповідь від 17.02.2016 року), а саме копія договору про постачання з додатками, позивачу не надана.

Відповідно до приписів ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 89 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, враховуючи надані представниками сторін докази та приписи норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Харківського національного університету радіоелектроніки щодо надання неповної інформації у відповіді від 17.02.2016р. вих. №04/27-490 на інформаційний запит Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД № б/н від 10.02.2016р.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД до Харківського національного університету радіоелектроніки про визнання дій протиправними - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Харківського національного університету радіоелектроніки щодо надання неповної інформації у відповіді від 17.02.2016р. вих. №04/27-490 на інформаційний запит Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД № б/н від 10.02.2016р.

Стягнути з Харківського національного університету радіоелектроніки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ХАЗАР" ЛТД () судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25.04.2016 року.

Суддя Полях Н.А.