Справа № 813/797/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року справа № 813/797/16

16 год. 48 хв зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

публічне акціонерне товариство «Миколаївцемент» (надалі - ПАТ «Миколаївцемент») звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС ( надалі СДПІ з ОВПП у м.Львові МГУ ДФС), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.10.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки позивача відповідачем прийняте оскаржене податкове повідомлення-рішення, згідно з яким позивачу нараховано штраф за порушення п. 126.1 ст. 126 ОСОБА_3 кодексу України. Позивач не погоджується із висновками відповідача про порушення позивачем ОСОБА_3 кодексу України щодо несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, оскільки вважає, що своєчасно та в повному обсязі сплатив податок на додану вартість за червень 2015р., що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, вважає неправомірним застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі, передбаченому ст.126 ОСОБА_3 кодексу України.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовує тим, що проведеною камеральною перевіркою правомірно встановлено затримку сплати самостійно визначеної узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2015р. в період з 31.07.2015р. по 06.08.2015р. на 7 календарних днів, чим порушено норми п.57.1 ст.57 ОСОБА_3 кодексу України. За порушення строків сплати таких зобов'язань до позивача застосовано штрафні санкції, передбачені ст. 126 ОСОБА_3 кодексу України. Відповідач вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення винесено на підставі та в межах повноважень, визначених Законом, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, наведених у письмовому запереченні. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з таких підстав.

Публічне акціонерне товариство «Миколаївцемент» (надалі ПАТ «Миколаївцемент»), , розташоване за адресою 81600, Львівська обл., Миколаївський р-н, м. Миколаїв, вул. Стрийське шосе, буд. 1, зареєстроване 08.04.1997 року та 21.04.1992 року взято на облік платників податків за № 02-206.

Відповідно до пп. 20.1.1 п.20.1 ст. 20 ОСОБА_3 кодексу України (надалі ПК Україна) 27.10.2015р. Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС (надалі СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС) проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за період червень 2015р.

За результатами перевірки складено Акт №9/28-06-42/00293025 від 27.10.2015р. (надалі Акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено затримку сплати самостійно визначеної узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2015р. у період з 31.07.2015р. по 06.08.2015р. на 7 календарних днів, чим порушено п.57.1 ст.57 ОСОБА_3 кодексу України.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.10.2015р. №, яким позивача зобовязано сплатити штраф за платежем податок на прибуток на додану вартість у розмірі 12055,72 грн.

ПАТ «Миколаївцемент», не погодившись із вказаним податковим повідомлення-рішенням, 13.11.2015р. оскаржило його в адміністративному порядку відповідно до ст. 56 ОСОБА_3 кодексу України до Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих податків.

За результатами розгляду скарги від 13.11.2015р., Міжрегіональним головним управління ДФС Центральним офісом з обслуговування великих податків прийнято рішення від 15.01.2016р. №1113/10/28-10-10-4-33, яким податкове повідомлення-рішення, прийняте СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС від 30.10.2015р. № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

ПАТ «Миколаївцемент», не погодившись із вказаним рішенням, 29.10.2016р. оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби.

За результатами розгляду скарги, Державною фіскальною службою прийнято рішення від 17.02.2016р. №3455/6/99-99-10-01-02-25, яким податкове повідомлення-рішення, прийняте СДПІ з ОВП у м.Львові МГУ ДФС від 30.10.2015р. № та рішення прийняте за розглядом первинної скарги залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомлення-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправними та скасування.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 20.07.2015р. позивач подав податкову декларацію № з податку на додану вартість за червень 2015р. із задекларованою сумою, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового періоду) з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного періоду становить 3495627,00грн.

Граничний термін сплати податкового зобовязання з податку на додану вартість по декларації за червень 2015р. спливав 30.07.15р.

07.08.2015р. позивачем сплачено до бюджету узгоджену суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2015р. у розмірі 120558,00 грн., згідно з платіжним дорученням №23474 від 07.08.2015р.

Як вбачається з Акта перевірки, позивач протягом граничних строків несвоєчасно сплатив суму самостійно визначеного або узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2015р. в період з 31.07.2015р. по 06.08.2015р., а саме із затримкою 7 календарних днів. Таким чином, позивачем порушено п. 57.1 ст. 57 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та в розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпунктів 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_3 кодексу України (далі ПК України) податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

При несплаті зобов'язання у встановлений строк виникає податковий борг, який, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 ПК України, становить сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій з їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені вказаним Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

В п. 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену ним у податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним кодексом для подання податкової декларації.

Облік податку на додану вартість здійснюється у відповідності до вимог наказу Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 «Про затвердження Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів» ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №217/24994 (надалі - Порядок обліку).

Згідно з Порядком обліку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків відкриваються інтегровані картки платників. Форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. Нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням). Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

В позовній заяві позивач посилається на невиконання відповідачем положень п.21 «Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 569 «ОСОБА_1 питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (надалі Порядок електронного адміністрування ПДВ).

Відповідно до п.21 Порядку електронного адміністрування ПДВ, якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.

Судом встановлено, що позивач в порядку, визначеному п. 21 Порядку електронного адміністрування ПДВ, не подав контролюючому органу у складі податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015р. заяву про перерахування коштів на поточний рахунок платника податку.

Наведені в позовній заяві положення Порядку електронного адміністрування ПДВ щодо обовязку ДФС перерахування до бюджету та/або на поточний рахунок платника, сум узгоджених податкових зобовязань міститься в п.20 вказаного порядку. Проте, вказаний пункт Порядку електронного адміністрування ПДВ стосується сільськогосподарських підприємств.

Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що він належить до сільськогосподарських підприємств.

З огляду на це, безпідставними є доводи позивача щодо обовязку по сплаті його податкових зобовязань зі спеціальних рахунків органами Державної казначейської служби України відповідно до даних, що надаються органами Державної фіскальної служби.

Щодо доводів позивача про неправомірність винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення у звязку з тим, що позивачем згідно з платіжним дорученням від 07.08.2015р. сплачено пеню відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14.11.2013 року №/7392, суд зазначає наступне.

СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС складено Акт позапланової перевірки від 30.10.2013р. №169/40-10/00293025 та винесено податкове повідомлення-рішення від 14.11.2013р. №/7392 з по податку на додану вартість на суму 3178068,75грн. (в т.ч. основний платіж 2409932,00грн.). Позивачем 10.04.2015р. подано заяву про намір досягнення податкового компромісу по ППР від 14.11.2013р. №/7392, оскільки податкові зобов'язання з ПДВ, що визначені в ППР, були неузгоджені та знаходились в процесі судового оскарження в Львівському апеляційному адміністративному суді.

В результаті розгляду вказаної заяви ПАТ «Миколаївцемент» від 10.04.2015р. СДПІ прийнято рішення від 24.04.2015р. №5856/66/28-06-42/1090 про застосування податкового компромісу по податкових зобов'язаннях з ПДВ на суму 2121597,00грн. у зв'язку з завищенням податкового кредиту з ПДВ, а в частині 288335,00грн. прийнято рішення від 24.04.2015р. №5857/67/28-06-42/1091 про недосягнення податкового компромісу.

Вказана недоїмка виникла за рахунок проведених 29.07.2015р. поновлених нарахувань в сумі 288335,00грн. та штрафних санкцій в сумі 72083,75грн. відповідно до рішення суду від 08.06.2015р. у справі №876/405/15 про підтвердження донарахованих сум за податковим повідомленням-рішенням № та погашена 07.08.2015р. відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України за рахунок зарахування оплати за платіжним дорученням від 07.08.2015 року №23474.

Згідно з п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до п.1 Порядку обліку у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. Пункт 4 Порядку обліку передбачає, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються в рахунок погашення податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник не виконує встановленої черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), територіальний орган Міндоходів самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування таких коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, доводи позивача щодо сплати 07.08.2015р. пені у розмірі 120588,00грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14.11.2013р. №/7392 за платіжним дорученням №23474 є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач при проведенні камеральної перевірки правомірно встановив затримку сплати самостійно визначеної узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за червень 2015р. в період з 31.07.2015р. по 06.08.2015р. на 7 календарних днів, і відповідно порушення норми п.57.1 ст.57 ПК України.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таки розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати сумі грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобовязання. Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобовязання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Крім того, передбачена п.126.1 ст.126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена п.126.1 ст.126 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобовязання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобовязання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Відповідна правова позиція відображена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014 №1602/11/10/14-14.

З огляду на це, суд дійшов до висновку про правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого грошового зобов'язання, і відповідно податкове повідомлення-рішення від 30.10.2015р. № є правомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Миколаївцемент» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 18 квітня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик