Справа № 686/6597/16-а
Суддя: Демінська А. А.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/6597/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання - Кшановської Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мельник-Кірієнко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому департаменту патрульної поліції про зміну постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, пояснивши, що 25.02.2016 року відносно нього інспектором роти № 2 УПП у м. Хмельницькому Корнацькою Т.О. було складено постанову серії ПС2 № 853235 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі твердження про порушення п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху. З такою постановою не згоден. Зазначає, що його тричі було притягнуто до відповідальності за одне правопорушення без наявності належних та допустимих доказів його вчинення, оскільки йому було оголошено усне зауваження згідно ст. 22 КУпАП, попередження згідно ст. 26 КУпАП, а також накладено штраф в сумі 255 грн. Крім того, незважаючи на те, що він вибачився і усунув порушення, працівники поліції створили конфліктну ситуацію. Інспектору Корнацькій Т.О. в управлінні ПП при розгляді справи він пояснив, що під час керування 25.02.2016 року приблизно о 12.00 год. автомобілем, яким він їхав до ГУНП у Хмельницькій області, у нього на повороті з вул. Свободи на вул. Зарічанська виникла необхідність в зупинці в зв'язку з різким погіршенням сапомочуття, внаслідок чого він змушений був зупинити транспортний засіб з протилежної сторони дороги перед заїздом в «карман» (неподалік зупинки), аби не створювати перешкод в русі іншим учасникам процесу. Він вийшов з автомобіля не більш як на п'ять хвилин, після чого його стан покращився. Вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, а тому інспектор незаконно притягла його до адміністративної відповідальності, тоді як справа мала бути закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, інспектор не ознайомила його перед складанням постанови з належними йому правами, не розглядала його клопотань, не врахувала всупереч ст. 33 КУпАП того, що він є тимчасово безробітним по стану здоров'я, інших доходів не отримує, а сплата призначеного штрафу поставить його та його сім'ю в скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просить задовольнити, додатково пояснивши, що відносно показань свідка ОСОБА_4 в нього є сумніви, оскільки за його участі було створено конфліктну ситуацію при розгляді справи про адміністративне правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення не складався, хоча він оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення; відповідачем не доведено жодними доказами тієї обставини, що він здійснив зупинку ближче 30 м від дорожнього знаку 5.43.1, оскільки визначення такої відстані візуально не передбачено законом, а іншої фіксації не було; вимушену зупинку було здійснено з дотриманням вимог щодо ввімкнення аварійної світлової сигналізації; перед складанням постанови інспектор не роз'яснила йому його прав, про що свідчить відсутність його підпису у відповідній графі постанови.

Представник відповідача проти позову заперечила, пояснивши, що підстави для зміни постанови відсутні, так як відповідач діяв на підставі закону та в межах наданих повноважень. При цьому під час виявлення правопорушення позивач визнавав факт його вчинення та вибачався, його клопотання про відкладення розгляду було задоволено, про погіршення стану здоров'я не повідомляв, натомість сказав, що підвозив клієнтку. В стані крайньої необхідності позивач не діяв, оскільки небезпеки, яка б загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян не усував. Крім того, ст. 22 КУпАП може бути застосована лише під час розгляду справи поліцейським. Позивач посилається на те, що з ним була під час вимушеної зупинки ОСОБА_5, однак під час спілкування інспектора з позивачем біля останнього не було жодної особи. За заявою позивача проводилась службова перевірка, висновком за якою підтверджено правомірність дій інспектора при винесенні постанови. Крім того, вимоги ст. 33 КУпАП не поширюються на правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Просить в позові відмовити, а постанову залишити в силі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що при патрулюванні 103-го квадрату ним та інспекторами Корнацькою і Шулькевичем вони отримали повідомлення групи моніторингу щодо зупинки автомобіля «Опель Астра» ближче 30 метрів від знаку «Пункт зупинки тролейбуса». Прибувши на місце, побачили, що ситуація дійсно така. При цьому в «карман» для заїзду не зміг заїхати тролейбус, так як цьому заважав автомобіль позивача. Через кілька хвилин після виявлення автомобіля до нього підійшов позивач і пояснив, що хоче припинити правопорушення, а також що працює адвокатом і здійснював висадку клієнта, однак нічого не говорив про стан свого здоров'я. Повноваження щодо складання постанови взяла на себе інспектор Корнацька. Інспектор ознайомила позивача зі ст. 286 КупАП, ст. 63 Конституції України, на його клопотання перенести розгляд справи узгодила з ним час розгляду і вручила запрошення до УПП на 16.00 год. того ж дня. Ані усного зауваження, ані попередження інспектор позивачеві не виносила. Позивач поводив себе некоректно, голосно кричав, висловлював образи на адресу інспекторів. При розгляді справи наполягав на звільненні від адміністративної відповідальності в зв'язку зі складним матеріальним становищем, навчанням доньки в університеті; відмовлявся надавати документи для складання постанови, вимагав перерви у розгляді справи.

Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідка, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 25.02.2016 року інспектором ППР № 2 батальйону УПП в м. Хмельницький рядовим поліції Корнацькою Т.О. було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, вмотивовану тим, що позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив о 12.00 год. в м. Хмельницький по вул. Зарічанська 5/3 зупинку транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку «Зупинка тролейбуса» 5.43, чим порушив п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху, накладено стягнення - штраф в сумі 255 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не надано достатніх доказів на доведення законності складеної постанови.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п. 5.9 «е» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Дорожній знак 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» позначає початок посадкового майданчика тролейбуса.

Відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності за факт зупинки транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку 5.43.1, тому судом оцінюється правомірність оскаржуваної постанови саме в межах даних зазначених у ній дій.

В позовній заяві позивач визнає і факт керування ним автомобілем НОМЕР_1 близько 12.00 год. в м. Хмельницький, і зупинку транспортного засобу неподалік зупинки тролейбуса, що неодноразово підтверджував в судовому засіданні, тому суд вважає їх встановленими в силу ч. 3 ст. 72 КАС України, згідно котрої обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Однак позивач не визнає, що зупинка була здійснена ближче, ніж за 30 м до дорожнього знаку 5.43.1.

В оскаржуваній постанові не зазначено, за скільки безпосередньо метрів від знаку зупинив свій автомобіль позивач, при чому як позивач у своїх поясненнях, так і представник відповідача в своїх запереченнях пояснювали, що відстань оцінювалась інспектором візуально, тоді як свідок в судовому засіданні на запитання позивача пояснив, що така відстань вимірювалась рулеткою з фіксацією на відеозапис. Відеозапису відповідачем надано не було з посиланням на закінчення строку його зберігання.

В частині пояснень щодо вимірювання відстані рулеткою суд не бере до ууваги показання свідка, оскільки вони суперечать поясненням сторін, чітка відстань не зазначена в складеній постанові, а також свідок не пояснив, коли саме в ході фіксації правопорушення здійснювались виміри, тоді як решту обставин виклав з детальним дотриманням хронології подій. Будь-яких схем складено не було, фотофіксація проведена в такий спосіб (в такому ракурсі автомобіля), що не дає можливості оцінити відстань до дорожнього знаку, пояснення свідків (потерпілих) на місці події не відбирались.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту наявності в діях позивача саме того складу правопорушення, котре ставиться йому у вину оскаржуваною постановою.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач заявляє в позовній заяві вимогу про зміну постанови і закриття провадження у справі за малозначністю вчиненого правопорушення, однак оскільки ст. 22 КУпАП, яку просить застосувати позивач, передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, тобто її застосування можливе лише при доведеності вчинення правопорушення як такого, а у даній справі вчинення позивачем правопорушення, що йому ставиться у вину, доведено не було, - тому суд вважає за необхідне з дотриманням ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП за фактом зупинки транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знаку 5.43.1 - закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому суд також бере до уваги ту обставину, що дорожній знак 5.43.1 позначає початок посадкового майданчика тролейбуса, проте за факт зупинки автомобіля ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів (а не від знаку) позивач відповідачем до відповідальності не притягався.

Із тих же мотивів в задоволенні позовних вимог про зміну постанови і застосування ст. 22 КУпАП слід відмовити.

Щодо інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Наведені позивачем доводи щодо погіршення його стану здоров'я підтверджені ним в судовому засіданні не були. В цій частині обов'язок доказування покладається на позивача, а не на відповідача, оскільки в силу ст. 71 КАС України у даній справі на відповідача покладено обов'язок доказування лише правомірності оскаржуваної постанови. Відтак і доводи щодо вимушеної зупинки та належності її виконання не заслуговують на увагу. Крім того, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що при спілкуванні за місцем події позивач не повідомляв про погіршення стану його здоров'я, а зазначав про висадку клієнта.

Доводи відповідача щодо відсутності ознак крайньої необхідності в діях позивача заслуговують на увагу. Так, відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Разом з тим, здійснення зупинки позивачем для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, в судовому засіданні встановлено не було.

Доводи позивача щодо неможливості допиту свідка ОСОБА_4 об'єктивно не підтверджені, тоді як, згідно ч. 1 ст. 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з'ясувати у справі. Винятки викладені в ч. 2 даної статті, однак до них свідок ОСОБА_4 не належить.

Пояснення позивача щодо притягнення його відповідальності за вчинення одного і того ж адміністративного правопорушення тричі не відповідають дійсності, оскільки притягнення до відповідальності згідно КупАП передбачає винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, а така була винесена лише одна.

Доводи позивача щодо протиправності складання оскаржуваної постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути взяті до уваги, оскільки, у відповідності до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Та обставина, на яку посилався позивач, що перед складанням постанови інспектор не роз'яснила йому його прав, спростована послідовними показаннями свідка ОСОБА_4

Доводи відповідача щодо розгляду його справи в УПП у м. Хмельницькому за місцем вчинення правопорушення з дотриманням ч. 1 ст. 256 КУпАП відповідають дійсності, оскільки справа про адміністративне правопорушення дійсно розглянута в межах м. Хмельницький як адміністративно-територіальної одиниці, що узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015.

Доводи позивача про неналежну поведінку працівників поліції при складанні постанови спростовані наданим відповідачем висновком службової перевірки по заяві ОСОБА_1 щодо скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2016 року.

Пояснення позивача щодо відхилення інспектором всіх його клопотань не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки його клопотання про відкладення розгляду справи було задоволено, що визнається сторонами та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4

Доводи позивача щодо порушення інспектором вимог ст. 33 КУпАП не відповідають дійсності, оскільки в силу ч. 2 ст. 33 КупАП зі змінами, внесеними згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Таким чином, не беручи до уваги посилань позивача на його майновий стан, інспектор в даному випадку не порушила вимог ст. 33 КупАП. Крім того, доказів того, що позивач є безробітним і його майновий стан є скрутним, позивач не надав і в ході судового розгляду справи.

Доводи відповідача щодо можливості застосування ст. 22 КУпАП лише інспектором, який розглядає справу, не відповідають закону з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 288 КУпАП, Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено:

1) постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України), з особливостями, встановленими цим Кодексом;

2) рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом;

3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при оголошенні усного зауваження.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 7 - 15, 65, 69 - 71, 86, 158 - 163, 171-2 КАС України, ст. ст. 18, 22, 33, 122, 256, 258, 284, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора ДПС роти № 2 УПП у м. Хмельницькому Корнацької Т.О. від 25.02.2016 року серії ПС2 № 853235 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, - скасувати, а справу закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: