Справа № 805/4892/15-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року справа №805/4892/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у справі №805/4892/15-а за позовом ОСОБА_2 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Красноармійська ОДПІ), в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив визнати повністю неправомірними та скасувати: податкове повідомлення-рішення №13-17 від 10.06.2015 та податкову вимогу №439-23 від 21.10.2015 (а.с.4-9, 41).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до Красноармійської ОДПІ задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Красноармійської ОДПІ від 10 червня 2015 року №13-17, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.;

визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Красноармійської ОДПІ від 21 жовтня 2015 року №439-23 про сплату податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. (а. с. 48-51).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі через ненадання вірної правової оцінки обставинам справи (а. с. 55-57).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні за матеріалами, наявними у справі.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - фізична особа ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу LEXUS RX350 2012 року випуску з об'ємом двигуна 3456 см. куб. (а. с. 14).

10.06.2015 року Красноармійською ОДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення року №13-17 про визначення суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн. (а. с. 10), яке особисто отримано позивачем в Красноармійській ОДПІ 06.11.2015 року.

Підставою визначення суми зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб позивачу став лист від 13.01.2015 року за вих.9/14-74 Центру НППВАЗ з обслуговування міст Селидове, Новогродівка, Димитрове, Красноармійськ та Красноармійського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, до якого надано список легкових автомобілів 2010-2014р.р. випуску, об'єм двигуна яких більше 2999 см.куб. В п.18 Додатку зазначено позивача - ОСОБА_2, транспортний засіб LEXUS RX350 2012 року випуску з об'ємом двигуна 3456 см. куб., дата постановки на облік 27.02.2013р. (а.с.24-25).

Згідно з положеннями статті 59 Податкового кодексу України ( далі ПК України) податковим органом 21 жовтня 2015 року прийнято податкову вимогу №439-23 про сплату транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн., яку позивач отримав поштою 03.11.23015 року ( а. с. 12, 13).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення №13-17 від 10.06.2015 та податкової вимоги №439-23 від 21.10.2015 про визначення суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн. з огляду дотримання податковим органом при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення та формуванні спірної податкової вимоги положень ст.267, п.п., 4.1.4, 4.1.9 п.4.1 ст.4, ст.5 ПК України, ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України.

З 1 січня 2015 року набрала чинності стаття 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок», відповідно до якої введено в дію новий місцевий податок.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см ( пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).

Згідно з положеннями п.267.3 ст. 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (п. 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України).

Календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Отже, ПК України визначено об'єкти оподаткування транспортним податком: 1) легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років; 2) мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

За положеннями п.п.14.1.251 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Законом України від 28.12.2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі Закон №71-VІІІ), який набрав чинності 01.01.2015 року внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок».

Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу. Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

Податковим кодексом України визначені принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство, зокрема, пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України визначено принцип стабільності, який говорить, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Статтею 5 ПК України визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме, що для регулювання відносин у сфері справлення податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Порядок формування доходної частини бюджетів, визначено у частині 3 статті 27 Бюджетного кодексу України, а саме: закони України, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

З урахуванням вимог чинного законодавства зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно з яким з 1 січня 2015 року введено в дію «Транспортний податок», прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Застосування контролюючим органом положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 році при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не відповідає положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків.

Положеннями п.п.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно з п. 56.21. ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Суд першої інстанції при вирішенні спірних відносин правильно застосував нижченаведені рішення Європейського Суду.

Остаточними рішенням від 7 жовтня 2011 року у справі «Серков проти України» (заява №39766/05) Європейським судом з прав людини порушення встановлено у зв'язку з тим, що, по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України, та, по-друге, незастосування судами, всупереч національному законодавству, підходу, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення.

В рішенні від 14 січня 2011 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Закон №71-VІІІ, відповідно до якого з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок», прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

В іншому випадку, застосування контролюючим органом положень Закону №71-VІІІ у 2015 році при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, не відповідає положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

З огляду на встановлені обставини справи, норми матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення Красноармійської ОДПІ від 10 червня 2015 року №13-17, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. та податкова вимога Красноармійської ОДПІ від 21 жовтня 2015 року №439-23 про сплату податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, спір за суттю судом першої інстанції вирішений з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, внаслідок чого апеляційна скарга не підлягає задоволенню і підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у справі №805/4892/15-а за позовом ОСОБА_2 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова