Справа № 826/742/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Панталієнка П.В., -
розглянувши ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року у справі за її позовом до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, заступника директора департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради Вавриш В.А., департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Стафед» (далі - ТОВ), за участю прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 лютого 2016 року залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2015 року про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 116, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК), що, на думку заявника, підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2013 року, 17 березня 2016 року (справи №№ К/800/22626/13, К/800/46952/15) та постановою Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2015 року (справа № К/800/46430/14).

Покликається також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту заяви та тексту оскарженого рішення, суд касаційної інстанції встановив, що позивач не надав, а суди не виявили доказів звернення позивача з клопотанням про надання у власність земельної ділянки відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК . Не надано доказів отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до частини сьомої цієї статті. Лист заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 15 липня 2010 року №29/233-Д-15506 за формою та змістом не є дозволом на підготовку проекту відведення земельною ділянки. Будь-якого рішення Київською міською радою по суті заявленого клопотання щодо відведення земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу не приймалося, а розроблений на замовлення позивача проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 здійснено за відсутності дозволу на розробку документації із землеустрою, що унеможливлює його погодження в порядку частин восьмої, дев'ятої статті 118 ЗК.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2016 року (справа № К/800/46952/15), наданій для порівняння, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що клопотання позивача про надання йому у власність земельної ділянки розглянув орган, до повноважень якого не віднесено вирішення цих питань, тобто неповноважним органом, а звідси - дії виконавчого комітету щодо відмови, яка оформлена листом від 23 липня 2013 року №4891/08, є протиправними.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2015 року (справа № К/800/46430/14), на яку робиться посилання як на приклад неоднакового правозастосування, висновок суду ґрунтувався на обставинах спору щодо неправомірності дій департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про залишення без розгляду клопотання позивача з підстав невідповідності доданих до нього документів Тимчасовому порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в м. Києві.

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені за інших фактичних обставин, а тому не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2013 року (справа № К/800/22626/13) суд касаційної інстанції не приймав остаточного рішення, а з огляду на неповноту фактичних обставин справи скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зі сказаного висновується, що суд касаційної інстанції не ухвалював рішень, які в розумінні положень частини першої статті 236 КАС та частини першої статті 237 КАС можуть бути предметом перегляду Верховного Суду України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У правовому висновку Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року, сформульованого у справі №21-358а13, йдеться про те, що Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) уповноважене готувати висновки щодо надання земельних ділянок в установленому законом порядку. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 ЗК. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Зіставлення наведених у заяві підстав з правовою позицією Верховного Суду України схиляє до того, що заява ОСОБА_4 в аспекті пункту 5 частини першої статті 237 КАС не можна визнати обґрунтованою і такою, що може бути приводом для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, заступника директора департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради Вавриш В.А., департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого органу Київської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Стафед», за участю прокуратури міста Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

П.В. Панталієнко