Справа № 2а-1702/10/0970
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/23989/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ПАТ "Івано-Франківськгаз" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області до ПАТ "Івано-Франківськгаз" про стягнення економічних санкцій,

в с т а н о в и л а:

Державна інспекція з контролю за цінами в Івано-Франківській області звернулася із позовом про стягнення з відповідача економічних санкцій в сумі 1 348 993 грн. 98 коп. і їхній перерахунок в дохід Державного бюджету ГУДК.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення №65 від 01 березня 2010 року про застосування до відповідача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є чинним та в добровільному порядку не виконано.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача застосовані економічні санкції за порушення державної дисципліни цін в розмірі необґрунтовано одержаної виручки в сумі 5531, 54 грн. та штраф в розмірі 11063, 08 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідачем визнано факт часткового порушення ним п. 2 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19 лютого 2009 року № 195 «Про затвердження граничних рівнів цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання на 2009 рік» та факт необґрунтовано одержаної виручки з приводу реалізації природного газу ЗАТ «Завод ТОС «Барва» в період з 19 лютого 2009 року по 28 лютого 2009 року, а також порушень відповідачем вимог п. 15 та п. 16-1 Правил надання населенню послуг газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246 та п. 1 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 25.10.2008 року № 1239 „Про затвердження роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення", і необґрунтовано одержану виручку в сумі 154,63 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що рішення, яким застосовано штрафні санкції до відповідача, прийнято на підставі та у межах закону.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 10 лютого 2010 року до 23 лютого 2010 року позивачем проведено планову перевірку відповідача на предмет дотримання порядку формування та застосування роздрібних цін (тарифів) на природний газ, на постачання природного газу за регульованим та нерегульованим тарифом, на транспортування природного та нафтового газу розподільними трубопроводами, з транспортування нафти та нафтопродуктів магістральними трубопроводами та із зберігання природного газу.

За результатами перевірки складено акт № 0000091 від 23 лютого 2010 року, на підставі якого позивачем прийнято рішення № 65 від 01 березня 2010 року, яким вилучено у ВАТ "Івано-Франківськгаз" в дохід Державного бюджету України необґрунтовано одержану виручку в сумі 449664,66 грн. та штраф в сумі 899 329,32 грн.

01 березня 2010 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію за № 01-17/597 від 01 березня 2010 року на суму 1348993,98 гривень та рішення № 65 від 01 березня 2010 року про застосування економічних санкцій.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів) та граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів.

Частина 1 статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» передбачає відповідальність за порушення державної дисципліни цін: вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Пунктом 1.6 даної Інструкції передбачено, що необґрунтовано одержані суб'єктами господарювання унаслідок порушень порядку встановлення і застосування цін, суми виручки та штрафи підлягають вилученню згідно із законодавством на підставі рішень, прийнятих органами державного контролю за цінами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення № 65 від 01 березня 2010 року про застосування фінансових санкцій позивачем не оскаржувалось та є чинним.

При цьому висновок Інспекції про безпідставне поширення дії постанов НКРЕ України від 29 січня 2009 року №56 та №57 на період, що передував їх прийняттю, починаючи з 01.01.2009 року та застосування товариством граничної ціни природного газу, яка ними встановлена, що потягло необґрунтоване її завищення, відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, що були висловлені у постановах від 06 лютого 2012 року, 22 січня 2013 року та 28 січня 2014 року

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, оскільки наявність чинного рішення позивача про застосування до відповідача фінансових санкцій та невиконання такого рішення відповідачем є підставою для стягнення фінансових санкцій з останнього.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ "Івано-Франківськгаз" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець