Справа № 345/3960/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/33446/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позов задоволено: визнано дії Управління пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_4 незаконними; зобов'язано Управління пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_4 до стажу роботи:

1) стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1: час роботи слюсарем-ремонтником в ЗАТ "Лукор" за період з 01 червня 2001 року по 07 червня 2002 року;

2) стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2: час роботи монтажником по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій в Івано-Франківському СУ - 53 за період з 01 серпня 1978 року по 30 травня 1983 року; час служби в рядах Радянської армії з 04 червня 1983 року по 06 червня 1985 року; час роботи монтажником залізобетонних конструкцій, висотником в "Житлобудівельному комбінаті" за період з 24 липня 1985 року по 30 вересня 1989 року; час роботи електрозварником ручної зварки на дільниці по виготовленню металоконструкцій на Калуському в/о "Хлорвініл" ремонтно-механічний завод з 17 жовтня 1989 року по 26 березня 1990 року; час роботи слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів в Калуській теплоелектроцентралі з 22 березня 1994 року по 21 січня 1997 року; час роботи електрозварником ручного зварювання в ВАТ "Калуськй завод будівельних машин" за період з 28 вересня 2006 року по 03 липня 2007 року; час роботи монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в Дочірньому підприємстві Івано-Франківське СУ - 53 ВАТ "Центростальконструкція" з 26 лютого 2008 року по 09 липня 2008 року;

зобов'язано Управління пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з часу звернення, тобто 05 вересня 2014 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач з 1975 року розпочав свою трудову діяльність. Працював на різних роботах монтажником, електрозварювальником, про що проведено записи в трудовій книжці.

В серпні 2014 року, досягши 55-річного віку, позивач звернувся в УПФУ в місті Калуші та Калуському районі про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 11 вересня 2014 року йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, мотивуючи тим, що підприємства, де він працював, зобов'язані надати уточнюючі довідки, які б мали підтвердити пільговий трудовий стаж.

На думку позивача, вказана відмова є протиправною та порушує його законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки посади, на яких він працював, віднесені до Списку № 2, а відсутність уточнюючої довідки не може бути підставою для позбавлення його такого права.

Колегія суддів погоджується з висновками судів.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі за текстом - Порядок № 637), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судами встановлено, що позивач досяг 55-ти річного віку, має необхідний загальний та пільговий стаж роботи, передбачений п. "б" ст. 13 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення" для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказане, зокрема, підтверджується:

довідкою, яка видана ВАТ «Оріана» № 151 від 03 червня 2014 року і підтверджує особливий характер роботи за період з 17 жовтня 1989 року по 26 березня 1990 року. За даний період пільговий стаж за Списком № 2 складає 05 місяців 09 днів;

довідкою, виданою виробничою філією «Калуська теплоелектроцентраль» № 44/33-105-840 від 29 травня 2014 року, яка підтверджує особливий характер роботи за період з 22 березня 1994 року по 21 січня 1997 року, пільговий стаж за Списком № 2 складає 02 місяців 10 днів;

довідкою, виданою ПАТ «Лукор» № 45 від 06 червня 2014 року, яка підтверджує особливий характер роботи за період з 01 червня 2001 року по 07 червня 2002 року, пільговий стаж за Списком № 1 складає 1 рік 6 днів. Довідка, яка видана ПАТ «Калуський завод будівельних машин» № ВК/173 від 25 червня 2014 року, підтверджує особливий характер роботи за період з 28 вересня 2006 року по 03 липня 2007 року, пільговий стаж за Списком № 2 складає 9 місяців 5 днів.

За періоди роботи: з 01 серпня 1978 року по 30 травня 1983 року - робота в Івано-Франківському СУ-53; з 04 червня 1983 року по 06 червня 1985 року - служба в армії; з 24 липня 1985 року по 30 вересня 1989 року - робота в «Житлобудівельному комбінаті»; з 17 жовтня 1989 року по 26 березня 1990 року - робота в Калуському в/о «Хлорвініл»; з 26 лютого 2008 року по 09 липня 2008 року - робота в ДП Івано-Франківське СУ-53 ВАТ «Центростальконструкція» позивачем не подано уточнюючих довідок. Однак, на підтвердження пільгового стажу здійснені відповідні записи у трудовій книжці ОСОБА_5, де зазначено, що він працював: з 01 серпня 1978 року по 30 травня 1983 року монтажником по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій в Івано-Франківському СУ - 53; з 04 червня 1983 року по 06 червня 1985 року проходив службу в рядах Радянської армії; з 24 липня 1985 року по 30 вересня 1989 року монтажником залізобетонних конструкцій, висотником в "Житлобудівельному комбінаті"; з 26 лютого 2008 року по 09 липня 2008 року монтажником по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій в Дочірньому підприємстві Івано-Франківське СУ - 53 ВАТ "Центростальконструкція".

Доводи, що зазначені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з рішеннями судів про достатність підстав для задоволення позову.

Оскільки під час вирішення спору судами не допущено порушення у застосуванні норм процесуального та матеріального права, то скаргу відповідача слід відхилити.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області відхилити, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: