Справа № 826/23113/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2016 року № 826/23113/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго»
доДержавної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 27.04.2015р.,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 27.04.2015р. №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем проведено перевірку ТОВ «Акку-Енерго» за результатами якої 06.04.2015р. складено Акт №309/26-54-22-05-10/31902769 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Вайтек» () за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. та при взаємовідносинах з ТОВ «Аквілон-Енергія» (), ТОВ «Вайстек» (), ТОВ «Гальва Елементс» () та ТОВ «Аспект Успіху» () за період з 01.11.2014р. по 30.11.2014р.» (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення: п. 185.1 статті 185, п. 188.1 статті 188, п. 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, п. 200.1, 200.2 статті 200, п. 201.1 статті 201 ПК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.19999р. №996-ХІV, п. 2.4, 2.5, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфінансів України від 24.05.1995р. №88 із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 898 061грн., в тому числі за вересень 2014 року на суму 494 364грн. та листопад 2014 року - 403 697грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем 27.04.2015р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1 347 092,00грн., у тому числі основний платіж - 898 061грн. та штрафні санкції - 449 031грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015р. протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2013р. між позивачем (Покупець) та ТОВ «Вайтек» () (Постачальник) укладено договір поставки №150113-01, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю товар, відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується його прийняти та оплатити.

На виконання умов вказаного договору з ТОВ «Вайтек» виписані податкові накладні на загальну суму 3029804,96грн., в тому числі ПДВ 504 967,50грн., а саме: від 02.09.2014р. №1, від 03.09.2014р. №4, від 04.09.2014р. №5, від 05.09.2014р. №9, 10, від 11.09.2014р. №19, 17, від 09.09.2014р. №14, від 10.09.2014р. №16, від 08.09.2014р. №11, від 10.09.2014р. №15, від 15.09.2014р. №20, від 17.09.2014р. №24, від 18.09.2014р. №№25, 26, від 19.09.2014р. №27, від 25.09.2014р. №32, від 26.09.2014р. №34, від 22.09.2014р. №28, 29, від 23.09.2014р. №30, від 26.09.2014р. №33, від 30.09.2014р. №37.

На підставі виписаних податкових накладних позивачем задекларовано суми до складу податкового кредиту з ПДВ.

З Акту перевірки вбачається, що контролюючий орган про порушення позивачем норм податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Вайтек» дійшов з тих підстав, що останній мав взаємовідносини з ТОВ «Трейдбор».

Так, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Трейдбор» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім того, судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Вайстек» () (Постачальник) 15.01.2013р. укладено договір поставки №150113-01, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю товар, відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується його прийняти та оплатити.

На виконання умов вказаного договору з ТОВ «Вайстек» виписані податкові накладні на загальну суму 1307826,45грн., у тому числі ПДВ - 217971,07грн., а саме: від 06.11.2014р. №3, від 11.11.2014р. №6, від 06.11.2014р. №2, від 19.11.2014р. №12, від 13.11.2014р. №8, від 18.11.2014р. №10, від 21.11.2014р. №13, від 25.11.2014р. №17.

На підставі виписаних податкових накладних позивачем задекларовано суми до складу податкового кредиту з ПДВ.

З Акту перевірки вбачається, що контролюючий орган про порушення позивачем норм податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Вайстек» дійшов з тих підстав, що останній в листопаді 2014 року здійснював імпорт товарів - акумулятор VENTURA, Акумулятор ВВ ВР 200-12 із зазначенням коду УКТЗЕД; в 2014 році не здійснюва імпорт товарів - кабель, провід ПВС, джерело безперебійного живлення stark country.

Одним із постачальників ТОВ «Вайстек» було ТОВ «Трейдбор» ().

Так, контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Трейдбор» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Також судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Аквілон-Енергія» () (Постачальник) 03.01.2014р. укладено договір поставки №010301, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю товар, відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується його прийняти та оплатити.

04 вересня 2013 року між зазначеними сторонами укладено договір поставки №090401, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю товар, відповідно до специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, а Покупець зобов'язується його прийняти та оплатити.

На виконання умов вказаних договорів з ТОВ «Аквілон-Енергія» виписані податкові накладні на загальну суму 1 793 955,84грн., у тому числі ПДВ - 298 992,64грн., а саме: від 03.11.2014р. №№1, 3, 4, 7, 8, від 06.11.2014р. №25, від 14.11.2014р. №61. 64, від 13.11.2014р. №56, від 20.11.2014р. №85, 88, від 28.11.2014р. №146, 141, від 21.11.2014р. №96, 103, від 25.11.2014р. №112, від 27.11.2014р. №124, 128, від 28.11.2014р. №129, 143.

На підставі виписаних податкових накладних позивачем задекларовано суми до складу податкового кредиту з ПДВ.

З Акту перевірки вбачається, що ТОВ «Аквілон-Енергія» мало взаємовідносини з ТОВ «Гальва Елементс» (), який має стан - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

ТОВ «Гальва Елементс» () в свою чергу мало взаємовідносини з ТОВ «Райспром» (), який має стан - 8 до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Таким чином, судом встановлено, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Аквілон-Енергія» здійснювались відповідачем на підставі дослідження податкової інформації по контрагентам ТОВ «Аквілон-Енергія».

Контролюючим органом встановлено, що господарські операції зазначені в податкових накладних, виписаних ТОВ «Аквілон-Енергія» по товару акумулятор VENTURA, Акумулятор ВВ ВР 65-12 не відбулись.

Також судом встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Гальва Елементс» () (Постачальник) 10.11.2014р. укладено договір поставки №1110/14/С, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю акумуляторні батареї, комплектуючі для з'єднання акумуляторних елементів у батарею та монтажу батареї і пакувальні матеріали для акумуляторних батарей, а Покупець - прийняти і оплатити товар.

На виконання умов вказаних договорів з ТОВ «Гальва Елементс» виписані податкові накладні на загальну суму 281 544,00грн., у тому числі ПДВ - 46 924,00грн., а саме: №2 від 19.11.2014р.

На підставі виписаних податкових накладних позивачем задекларовано суми до складу податкового кредиту з ПДВ.

З Акту перевірки вбачається, що відповідачем встановлено, що ТОВ «Гальва Елементс» мало взаємовідносини з ТОВ «Райспром», який в свою чергу має стан - 8 до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Таким чином, відповідач дійшов до висновку, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Гальва Елементс» по товару - акумулятор стаціонарний А706/140, акумулятор стаціонарний 11 GroE 1100 сухозаряджений не відбулися.

Також, судом встановлено, що 02.10.2014р. між позивачем (Покупець) та ТОВ «Аспект Успіху» () (Постачальник) укладеного договір поставки №0922/14/С, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю акумуляторні батареї та комплектуючі для з'єднання акумуляторних елементів у батареї та монтажу батареї.

На виконання умов вказаного договору з ТОВ «Аспект Успіху» виписані податкові накладні на загальну суму 254827,20грн., у тому числі ПДВ - 42471,20грн., а саме: №1 від 03.11.2014р., №3 від 13.11.2014р., №4, від 14.11.2014р., №5 від 17.04.2014р., №6 від 25.11.2014р.

На підставі виписаних податкових накладних позивачем задекларовано суми до складу податкового кредиту з ПДВ.

З Акту перевірки вбачається, що ТОВ «Аспект Успіху» мало взаємовідносини з ТОВ «Амстор-Трейд» ().

На підставі дослідження відповідачем господарської діяльності ТОВ «Амстор-Трейд», він дійшов висновку, що взаємовідносини ТОВ «Акку-Енерго» з ТОВ «Аспект Успіху» не мали реального характеру.

Однак, з даними висновками податкового органу суд не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Отже, єдиним документом, який дає право платнику податків включити відповідні суми до податкового кредиту є податкова накладна.

Для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2, ст. 3 цього ж Закону України, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями).

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливої недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому, слід враховувати вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти позивача зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підтвердження реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних робіт в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивач надав суду копії господарських договорів, податкових та видаткових накладних; актів приймання-передачі; товаро-транспортні накладні; платіжні доручення на оплату товару та послуг; по відносинам із ТОВ «Вайтек», ТОВ «Аквілон-Енергія», ТОВ «Вайстек», ТОВ «Гальва Елементс» та ТОВ «Аспект Успіху».

Щодо висновків контролюючого органу про відсутність підстав у позивача на формування податкового кредиту по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.

З метою з'ясування обставин фінансово-господарської діяльності в судове засідання викликалися директори ТОВ «Вайтек», ТОВ «Аквілон-Енергія», ТОВ «Вайстек», ТОВ «Гальва Елементс» та ТОВ «Аспект Успіху».

Так, листом від 05.01.2016р. директор ТОВ «Гальва Елементс» Кирилюк І.М. повідомив, що колишній директор ОСОБА_3 з 24.07.2015р. на підприємстві більше не працює.

Директор ТОВ «Аспект Успіху» Дєманов О.О. листом від 14.01.2016р. повідомив колишній директор підприємства ОСОБА_5 не працює з січня 2015 року.

Листом від 25.08.2015р. №172 генеральний директор ТОВ «Вайстек» Чайка А.Г. підтвердив реальність укладених з ТОВ «Акку-Енерго» договорів.

Допитані в судовому засіданні директори ТОВ «Вайстек» та ТОВ «Аквілон-Енергія» підтвердили реальність укладених з ТОВ «Акку-Енерго» договорів.

На думку суду, позивач, не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентами, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови необізнаності щодо неї.

Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за виконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Відповідні зустрічні звірки контрагентів позивача за перевіряємий період контролюючим органом під час проведення перевірки не проводились, а такої схеми руху грошових коштів з метою отримання податкової вигоди не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з контрагентами, які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також підтверджені виданими контрагентами первинними документами, зокрема, податковими, видатковими та транспортними накладними, отже позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відтак, з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладений в Акті перевірки висновок податкового органу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015р. № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій можлива лише за умови вчинення ним порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового Кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 206,38грн. з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.04.2015р. №.

Присудити з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акку-Енерго» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 206,38грн. (двадцять тисяч двісті шість гривень, 38 копійок).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко