Справа № 826/24536/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12 квітня 2016 року 12 год. 50 хв. № 826/24536/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження об'єднану адміністративну справу за позовами товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Содружество", публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз", ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" до Кабінету Міністрів України, треті особи: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Фонд державного майна України, про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшли позови:

1) товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Содружество" (далі - позивач-1, ТОВ "ГК "Содружество") до Кабінету Міністрів України (також далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування із дати прийняття постанови відповідача від 30 вересня 2015 року №796 "Про скасування пунктів 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2012 р. №770 та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. №747" (далі - оскаржувана постанова, постанова №796). Відповідною ухвалою судді Данилишина В.М. відкрито провадження в адміністративній справі №826/24536/15 (далі - справа №826/24536/15).

У відповідному судовому засіданні судом задоволено відповідні клопотання, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - третя особа-1, НАК "Нафтогаз України") та Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - третя особа-2, Міненерговугілля України);

2) публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз" (далі - позивач-2, ПАТ "Гадячгаз") до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та нечинною постанови №796. Відповідною ухвалою судді Федорчука А.Б. відкрито провадження в адміністративній справі №826/25060/15 (далі - справа №826/25060/15);

3) ОСОБА_1 (далі - позивач-3, ОСОБА_1) до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування постанови №796. Відповідною ухвалою судді Погрібніченка І.М. відкрито провадження в адміністративній справі №826/25180/15 (далі - справа №826/25180/15);

4) публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" (далі - позивач-4, ПАТ "Херсонгаз") до Кабінету Міністрів України про визнання незаконною та скасування із дати прийняття постанови №796. Відповідною ухвалою судді Данилишина В.М. відкрито провадження в адміністративній справі №826/25211/15 (далі - справа №826/25211/15).

Відповідною ухвалою судді Данилишина В.М. справи №826/24536/15, №826/25060/15, №826/25180/15 та №826/25211/15 об'єднано в одне провадження із присвоєнням об'єднаній справі загального №826/24536/15 (далі - справа).

У відповідному судовому засіданні судом задоволено відповідні клопотання та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Фонд державного майна України (далі - третя особа-3).

Відповідною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотань позивачів 1, 3 про вжиття заходів забезпечення позову.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивачів 1-4 підтримали позови та просили задовольнити їх повністю з підстав, зазначених у них, поясненнях по суті позовних вимог та наданих на їх обґрунтування доказах, а представник відповідача заперечував проти позовів та разом із представниками третіх осіб 1-3 просили відмовити у їх задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позовів та поясненнях про суті позовних вимог, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У відповідне судове засідання представник третьої особи-1 не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона третьої особи-1 повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи-1 до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Відповідними ухвалами суду у третіх осіб 1, 3 витребувано додаткові письмові докази, у зв'язку з чим провадження у справі зупинено та у подальшому поновлено.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Кабінетом Міністрів України 30 вересня 2015 року прийнято оскаржувану постанову, якою:

- скасовано п.п. 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2012 року №770 "Деякі питання використання державного майна для забезпечення розподілу природного газу" (Офіційний вісник України, 2012 р., №63, ст. 2576) (далі - постанова №770);

- внесено до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - постанова №747) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2012 року №770 (Офіційний вісник України, 2012 р., №63, ст. 2576), зміни, а саме в абзаці 1 п. 3 постанови слова ", та майна, яке використовується для забезпечення транспортування, зберігання" замінено словом "та". У додатку 3 до постанови: 1) у назві додатка слова ", та майна, яке використовується для забезпечення транспортування, зберігання" замінено словом "та"; у позиції "Розподільні нафтопроводи та споруди на них" слово "нафтопроводи" замінено словом "газонафтопроводи".

Як вбачається зі змісту п.п 1, 3 постанови №770, державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарських товариств із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, використовується зазначеними товариствами на праві господарського відання.

Міненерговугілля України доручено укласти з господарськими товариствами із газопостачання та газифікації, на балансі яких обліковується державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, договори про надання такого майна на праві господарського відання згідно з примірним договором, що затверджується зазначеним Міністерством разом з Фондом державного майна.

Постановою №747 утворено НАК "Нафтогаз України" у формі відкритого акціонерного товариства.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 1, ч. 3 ст. 113, ст. 116 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України: 1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; 2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; 3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; 4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України; 5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону; 6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; 7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; 8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; 9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; 9-1) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади; 9-2) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем'єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України: у сфері економіки та фінансів: здійснює відповідно до закону управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об'єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб'єктам господарювання; забезпечує розроблення і виконання державних програм приватизації; подає Верховній Раді України пропозиції стосовно визначення переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Об'єктами управління державної власності є: майно, яке передане казенним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям; майно, яке передане державним господарським об'єднанням; корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави); державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; державне майно, передане в оренду, лізинг, концесію; державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій; державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук; безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду.

Суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Стосовно прав та інтересів ТОВ "ГК "Содружество" і ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ТОВ "ГК "Содружество" є діючим акціонером ПАТ "Херсонгаз" та ПАТ "Кременчукгаз". ТОВ "ГК "Содружество" набуло право власності на акції ПАТ "Херсонгаз" та ПАТ "Кременчукгаз" за підсумками конкурсу із використанням відкритості пропонування ціни за принципом аукціону із продажу державних пакетів акцій, у процесі приватизації відповідно до норм Закону України "Про приватизацію державного майна". Вище викладені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: договорами від 03 вересня 2012 року №КПП-606 купівлі-продажу пакета акцій ПАТ "Херсонгаз" за конкурсом та від 12 вересня 2012 року №КПП-613 купівлі продажу пакета акцій ПАТ "Кременчукгаз" за конкурсом, актами від 15 жовтня 2012 року №588 приймання-передавання пакета акцій ПАТ "Херсонгаз" та від 20 грудня 2012 року №801 приймання-передавання пакета акцій ПАТ "Кременчукгаз".

ОСОБА_1 є діючим акціонером публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (далі - ПАТ "Полтавагаз"). ОСОБА_1 набула право власності на акції ПАТ "Полтавагаз" за підсумками конкурсу із використанням відкритості пропонування ціни за принципом аукціону із продажу державних пакетів акцій, у процесі приватизації відповідно до норм Закону України "Про приватизацію державного майна". Вище викладені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: договором від 29 серпня 2012 року №КПП-604 купівлі-продажу пакета акцій ПАТ "Полтавагаз" за конкурсом.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 Закону України "Про інвестиційну діяльність", об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.

Отже, ТОВ "ГК "Содружество" є інвестором у державні пакети акцій ПАТ "Херсонгаз" та ПАТ "Кременчукгаз", а ОСОБА_1 - інвестором у державні пакети акцій ПАТ "Полтавагаз".

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про інвестиційну діяльність", держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів.

Захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій.

Враховуючи вище викладені обставини, суд погоджується із тим, що факт прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови впливає на права ТОВ "ГК "Содружество" та ОСОБА_1, оскільки вони є акціонерами ПАТ "Херсонгаз", ПАТ "Кременчукгаз" та ПАТ "Полтавагаз" відповідно.

У ході розгляду справи судом також з'ясовано, що станом на дату набуття чинності оскаржуваною постановою ПАТ "Херсонгаз", ПАТ "Кременчукгаз", ПАТ "Полтавагаз" та ПАТ "Гадячгаз" здійснювали ліцензійну діяльність із розподілу природного газу та газу (метану) вугільних родовищ.

Зокрема, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, видано:

- ПАТ "Херсонгаз" ліцензію серії АЕ №642463 на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ (строк дії ліцензії: із 14 квітня 2015 року по 13 квітня 2020 року);

- ПАТ "Кременчукгаз" ліцензію серії АЕ №295562 на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ (строк дії ліцензії: із 14 квітня 2015 року по 13 квітня 2020 року);

- ПАТ "Полтавагаз" ліцензію серії АЕ №642455 на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ (строк дії ліцензії: із 07 квітня 2015 року по 06 квітня 2020 року);

- ПАТ "Гадячгаз" ліцензію серії АЕ №295537 на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ (строк дії ліцензії: із 29 березня 2015 року по 28 березня 2020 року).

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, між Міненерговугілля України та:

- ПАТ "Херсонгаз" 28 лютого 2013 року укладено договір №31/27 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, предметом якого є надання ПАТ "Херсонгаз" на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі ПАТ "Херсонгаз" та не може бути відокремлене від їх основного виробництва;

- ПАТ "Кременчукгаз" 28 лютого 2013 року укладено договір №31/28 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, предметом якого є надання ПАТ "Кременчукгаз" на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі ПАТ "Кременчукгаз" та не може бути відокремлене від їх основного виробництва;

- ПАТ "Гадячгаз" 28 лютого 2013 року №31/29 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, предметом якого є надання ПАТ "Гадячгаз" на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі ПАТ "Гадячгаз" та не може бути відокремлене від їх основного виробництва;

- ПАТ "Полтавагаз" 15 березня 2013 року №31/31 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва, предметом якого є надання ПАТ "Полтавагаз" на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі ПАТ "Полтавагаз" та не може бути відокремлене від їх основного виробництва.

Як уже зазначено вище, пунктом 1 постанови №770, скасованим оскаржуваною постановою, встановлено, що державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарських товариств із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від їх основного виробництва, використовується зазначеними товариствами на праві господарського відання.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу", прийнятого 09 квітня 2015 року (дата набрання чинності 08 травня 2015 року), газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитися в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб'єктів господарювання державного сектору економіки.

Судом також з'ясовано, що саме на виконання вище викладеної норми та зважаючи на те, що положення постанови №770 суперечили нормам вище вказаного Закону у частині використання газорозподільчих систем господарськими товариствами на праві господарського відання, Міненерговугілля України підготовлено проект оскаржуваної постанови, який погоджено уповноваженими органами.

Посилання позивачів на норми Закону України "Про державну програму приватизації" суд вважає безпідставними, оскільки вказаний Закон не містить вимог щодо передачі державного майна у господарське відання суб'єктам господарювання, що не є державними.

Крім того, як уже зазначено вище, використання державних об'єктів газорозподільчих мереж на праві господарського відання недержавними суб'єктами господарювання заборонено нормами Закону України "Про ринок природного газу".

У письмових поясненнях представника НАК "Нафтогаз України", які містяться у матеріалах справи та із якими погоджується суд, зазначено, зокрема, що факт надання державних об'єктів газорозподільчих мереж у користування НАК "Нафтогаз України" не обмежує права інших осіб у можливості користування такими об'єктами, оскільки право користування не є правом виключно однієї особи. Положеннями оскаржуваної постанови таке право користування ПАТ "Херсонгаз", ПАТ "Кременчукгаз", ПАТ "Полтавагаз" та ПАТ "Гадячгаз" не обмежено.

До того ж, об'єкти газорозподільчої мережі, які відповідно до оскаржуваної постанови передано НАК "Нафтогаз України", знаходилися та знаходяться на балансі вище перелічених товариств.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позови товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Содружество", публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз", ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства "Херсонгаз" до Кабінету Міністрів України, треті особи: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Фонд державного майна України, про визнання протиправним та скасування рішення є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивачів не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 171 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позовів товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Содружество", публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Гадячгаз", ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства "Херсонгаз".

Копії постанови направити сторонам та третім особам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда