Справа № 201/353/15-а(2а/201/23/2015)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2016 рокусправа № 201/353/15-а(2а/201/23/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати неправомірними дії пенсійного органу щодо незарахування педагогічного стажу з 01 квітня 2006 року по 31 серпня 2014 року в музичному училищі до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій;

- визнати неправомірними дії пенсійного органу щодо відмови у нарахуванні та виплаті зазначеної допомоги;

- зобов'язати зарахувати педагогічний стаж до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначала про протиправність відмови управління пенсійного фонду щодо незарахування педагогічного стажу роботи в музичному училищі з 01 квітня 2006 року по 31 серпня 2014 року до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо незарахування педагогічного стажу ОСОБА_1 з 01 квітня 2006 року по 31 серпня 2014 року в музичному училищі до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська зарахувати педагогічний стаж ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач працювала та працює на посаді, яка включена до Переліку закладів і установ освіти, закладів охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. З урахуванням того, що ОСОБА_1 має страховий стаж більше 30 років, що дає їй право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відмова органу Пенсійного фонду у задоволенні вимог позивача є протиправною.

Не погодившись з постановою суду, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що починаючи з 23 березня 2006 року позивач працювала за основним місцем роботи - в Обласному комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки», ІІІ рівня акредитації, на посаді викладача, у інших навчальних закладах - за сумісництвом. При цьому, консерваторія є навчальним закладом, а не формою об'єднання навчальних накладів і її структурні підрозділи не мають статусу юридичної особи, а надані позивачем копії сертифікатів про акредитацію Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» І-II рівня акредитації суперечить даним сертифікату, що міститься в матеріалах пенсійної справи. Таким чином, правові підстави для зарахування зазначеного періоду до спеціального стажу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 909 для обчислення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги, відсутні.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська задоволено. Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року у справі № 201/353/15-а скасовано, прийнято нову постанову, якою у позові відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що музичне училище є структурним підрозділом Консерваторії, що цілком узгоджується з приписами статті 43 Закону України «Про вищу освіту», за яким училища мають І рівень акредитації і надають освітні послуги з підготовки фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст». Тобто, у період з 01 вересня 1993 року і по теперішній час ОСОБА_1 працює у Музучилищі І рівня акредитації, що є структурним підрозділом Консерваторії. Суд також встановив, що ОСОБА_1 працювала педагогом, викладачем:

з 27 серпня 1976 року по 26 серпня 1977 року у Павлоградській дитячій музичній школі,

з 24 січня 1983 року по 28 серпня 1984 року в Уманському музичному училищі,

з 01 квітня 1987 року по 30 серпня 1993 року у Дитячій музичній школі № 16,

з 01 вересня 1993 року по теперішній час в Дніпропетровському музичному училищі І рівня акредитації, яке є структурним підрозділом Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки».

Отже, у вказані періоди позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, до спеціального стажу підлягає включенню весь період роботи позивача у Дніпропетровському музичному училищі (Дніпропетровській консерваторії ім.М.Глінки) з 01 вересня 1993 року по 31 серпня 2014 року.

Однак, виходячи з трудової книжки позивача (а.с.6), даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 (а.с.33-35), розрахунку стажу, здійсненого відповідачем (а.с.83, 88, 92), суд дійшов висновку, що страховий стаж позивача не становить 30 років, як того вимагає пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначив суд,страховий стаж позивача складається з наступних періодів роботи:

з 27 серпня 1976 року по 26 серпня 1977 року, з 24 січня 1983 року по 28 серпня 1984 року, з 01 квітня 1987 року по 30 серпня 1993 року - 9 років 04 дні, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем;

з 01 вересня 1993 року по 30 червня 2000 року (робота у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки)) - 6 років 09 місяців, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем.

з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2014 року - 13 років 10 місяців 12 днів, що підтверджується даними персоніфікованого обліку.

При цьому, страховий стаж позивача з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2014 року - 13 років 10 місяців 12 днів, визначений відповідачем в розрахунку, в повній мірі відповідає даним персоніфікованого обліку (а.с.33-35), в тому числі в частині, що стосується днів, які підлягають зарахуванню до стажу роботи за періоди липень-серпень 2004, 2005, 2007 років.

В той же час, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року виправлено описку в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, ухвалено вважати вірним абзац 12 на сторінці 7 постанови (а.с.122) в наступній редакції: «з 01.09.1993 по 30.06.2000 (робота у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки) - 6 років 10 місяців, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем».

Суд апеляційної інстанції вказав, що не приймає посилання позивача на невідповідність відомостей персоніфікованого обліку про зарплату та періоди роботи ОСОБА_1 в 2004, 2005, 2007 роках з даними, що містяться у виданих Музучилищем довідках, безпідставне невраховування відповідачем 108 днів стажу за липень-серпень 2004, 2005, 2007 років, оскільки такі дані персоніфікованого обліку стосовно позивача неправильними в установленому порядку не визнавались та відповідають звітності, поданій страхувальником до Пенсійного фонду.

09 листопада 2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 09 липня 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська проведено перевірку Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки». За результатами перевірки 28 серпня 2015 року навчальний заклад подав корегуючи індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за 2004, 2005, 2007 роки, на підставі яких управлінням з 01 вересня 2015 року проведено контроль обчислення загального страхового стажу, в результаті чого загальний стаж ОСОБА_1 склав 41 рік 2 місяці 4 дні та обчислений по 31 серпня 2014 року.

Відтак, після коригування здійсненого роботодавцем, спеціальний стаж, із додаванням 108 днів за липень-серпень 2004, 2005, 2007 років, склав 30 років та 15 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії за віком.

Звернувшись до відповідача із запитом про зарахування 30-річного стажу, позивач отримала відмову з посиланням на невизнання такого стажу, хоча при поданні апеляційної скарги управління посилалось виключно на невизнання спеціального стажу з 01 квітня 2006 року по 30 серпня 2014 року на підставі акредитації консерваторії.

З урахуванням наведеного, вважає, що нововиявленою обставиною у даній справі є факт наявності недостовірних відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб за липень-серпень 2004, 2005, 2007 років, що стало причиною не зарахування 108 днів страхового стажу, бо помилково вважалося, що внески за ці періоди страхувальником не сплачувались. Дані обставини (факт недостовірності даних) виявлено за результатами перевірки, проведеної органом Пенсійного фонду, про що позивачу стало відомо вже після винесення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року. Однак, внесення недостовірних даних мало місце ще у 2004, 2005, 2007 роках. Перевірка, що проведена у відношенні страхувальника органом Пенсійного фонду, не є за своєю суттю нововиявленою обставиною, а є лише наданням можливості виявити вказані обставини.

В запереченнях, поданих на заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська не погоджується з доводами позивача та вказує наступне.

З урахуванням того, що про факт подання Обласним комунальним вищим навчальним закладом «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 та коригування на підставі цих даних загального страхового стажу пенсіонерки стало відомо вже після винесення та набрання законної сили постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, такі обставини не можна вважати нововиявленими та такими, що дають підстави для перегляду судового рішення.

Колегією суддів, в порядку статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України. здійснено процесуальну заміну відповідача з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи та вимоги, викладені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, підтримала.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що обставини, на які посилається позивач, не можна вважати нововиявленими.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції вважає, що заява позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з заявою про призначення пенсії за віком та про виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 21 жовтня 2014 року № 9581/07/33 відповідач відмовив позивачу у виплаті вищевказаної грошової допомоги з огляду на відсутність законних підстав для виплати такої допомоги.

Свою відмову відповідач мотивував тим, що: згідно з Приміткою 2 Переліку закладів і установ освіти, закладів охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. З урахуванням того, що даним Переліком передбачено посаду викладача в музичній школі, яка відносилась до навчального закладу, та посаду викладача в музичному училищі, до спеціального стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи на посаді викладача по класу фортепіано:

з 27 серпня 1976 року по 26 серпня 1977 року у Павлоградській дитячій музичній школі,

з 24 січня 1983 року по 28 серпня 1984 року в Уманському музичному училищі,

з 01 квітня 1987 року по 30 серпня 1993 року у Дитячій музичній школі № 16.

Щодо зарахування до спеціального стажу періоду роботи ОСОБА_1 у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки), то до спеціального стажу зараховано лише період роботи з 01 вересня 1993 року по 31 березня 2006 року, а період роботи з 01 квітня 2006 року по 31 серпня 2014 року не зараховано до спеціального стажу з тих підстав, що з 01 квітня 2006 року Дніпропетровське музичне училище перейменоване у Дніпропетровську консерваторію ім. М.Глінки, а згідно надісланого на запит управління сертифікату про акредитацію серія НД-III № 0452850 Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» акредитовано за III рівнем.

Тобто, за висновком відповідача спеціальний стаж ОСОБА_1, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 19 років 8 місяців 20 днів і є недостатнім для виплати грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, суть спору полягає у з'ясуванні питання наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на призначення і виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з даними трудової книжки, ОСОБА_1 01 вересня 1993 року прийнята на посаду викладача фортепіано та концертмейстера до Дніпропетровського музичного училища.

Відповідно до довідок роботодавця позивача від 01 жовтня 2014 року, 18 листопада 2014 року, ОСОБА_1 працює з 01 вересня 1993 року по теперішній час на основній посаді викладача фортепіано у структурному підрозділі «Музичне училище» Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки», І-ІІ рівня акредитації.

На підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 17 листопада 2003 року № 262-11/ХХІV Дніпропетровське державне музичне училище ім. М.І.Глінки перейменоване у Дніпропетровське обласне музичне училище ім. М.І.Глінки, засноване на комунальній формі власності та підпорядковане Дніпропетровській обласній раді, а в подальшому на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 березня 2006 року № 723-30/ІV Дніпропетровське обласне музичне училище ім. М.І.Глінки реорганізоване у Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки».

Статтею 43 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих навчальних закладів встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі навчальні заклади;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі навчальні заклади;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Вищі навчальні заклади здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями:

молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі навчальні заклади першого рівня акредитації;

бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі навчальні заклади другого рівня акредитації;

спеціаліст, магістр - забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації.

Вищі навчальні заклади певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують навчальні заклади нижчого рівня акредитації.

Вищі навчальні заклади у встановленому порядку можуть створювати різні типи навчально-науково-виробничих комплексів, об'єднань, центрів, інститутів, філій, коледжів, ліцеїв, гімназій.

В свою чергу, відповідно до пункту 2 Положення про акредитацію вищих навчальних закладів і спеціальностей у вищих навчальних закладах та вищих професійних училищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2001 року № 978, акредитація вищого навчального закладу - це державне визнання його статусу (рівня акредитації).

Акредитація напряму підготовки, спеціальності у навчальному закладі (відокремленому підрозділі навчального закладу) за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (далі - акредитація напряму підготовки, спеціальності) - це державне визнання відповідності рівня підготовки (перепідготовки) фахівців державним вимогам до напряму підготовки, спеціальності та вищого навчального закладу, затвердженим МОН.

Тобто, даний пункт, а також пункти 3, 9, 10, 15 зазначеного Положення свідчать, що акредитуватись може і навчальний заклад в цілому, і напрям підготовки (спеціальність).

В матеріалах справи містяться такі сертифікати про акредитацію:

- серія НД-ІІ № 046582, згідно якого Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» відповідно до рішення ДАК від 01 липня 2008 року визнано акредитованим за II (другим) рівнем; термін дії сертифіката до 01 липня 2013 року;

- серія НД-ІІІ № 0452850, згідно якого Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» відповідно до рішення ДАК від 26 травня 2010 року визнано акредитованим за IIІ (третім) рівнем; термін дії сертифіката до 01 липня 2015 року;

- серія НД-ІІ № 0472453, згідно якого Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» відповідно до рішення Акредитаційної комісії від 08 липня 2014 року визнано акредитованим за II (другим) рівнем; термін дії сертифіката до 01 липня 2019 року;

Згідно сертифікату про акредитацію серія НД-І № 0440567 Обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки» (для Структурного підрозділу «Музичне училище») відповідно до рішення ДАК від 26 травня 2010 року визнано акредитованим за І (першим) рівнем; термін дії сертифіката до 01 липня 2015 року.

Музичне училище є структурним підрозділом Консерваторії, що цілком узгоджується з приписами статті 43 Закону України «Про вищу освіту», за яким училища мають І рівень акредитації і надають освітні послуги з підготовки фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст».

Тобто, у період з 01 вересня 1993 року ОСОБА_1 працює у Музучилищі І рівня акредитації, що є структурним підрозділом Консерваторії.

Отже, відповідач користувався неналежною інформацією, зазначаючи у листі від 21 жовтня 2014 року №9581/07/33 про відсутність у позивача права на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що період роботи з 01 квітня 2006 року не зараховується до спеціального стажу, оскільки з 01 квітня 2006 року Дніпропетровське музичне училище було перейменоване у Дніпропетровську консерваторію ім. М.Глінки, а згідно надісланого на запит управління сертифікату про акредитацію серія НД-III № 0452850 Консерваторію акредитовано за III рівнем.

Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За приписами розділу І «Освіта» вказане право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема: особи, які працювали у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителів, логопедів, викладачів тощо; особи, які працювали у Вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів тощо.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала педагогом, викладачем:

з 27 серпня 1976 року по 26 серпня 1977 року у Павлоградській дитячій музичній школі,

з 24 січня 1983 року по 28 серпня 1984 року в Уманському музичному училищі,

з 01 квітня 1987 року по 30 серпня 1993 року у Дитячій музичній школі № 16,

з 01 вересня 1993 року в Дніпропетровському музичному училищі І рівня акредитації, яке є структурним підрозділом Обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки».

Отже, у вказані періоди позивач працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, до спеціального стажу підлягає включенню весь період роботи ОСОБА_1 у Дніпропетровському музичному училищі (Дніпропетровській консерваторії ім.М.Глінки) з 01 вересня 1993 року по 31 серпня 2014 року.

Зазначених висновків також дійшов суд апеляційної інстанції під час винесення постанови від 23 червня 2015 року, яка відповідачем оскаржена не була.

Що стосується наявності у позивача необхідного страхового стажу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, з наведених правових норм, а також положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, вбачається, що страховий стаж обчислюється до 2004 року за даними трудової книжки, з 01 січня 2004 року - за даними персоніфікованого обліку; заробітна плата враховується за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року - за даними персоніфікованого обліку.

Під час винесення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року (з урахуванням ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року про виправлення описки), суд встановив, що страховий стаж позивача не становить 30 років, як того вимагає пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та складається з наступних періодів роботи: з 27 серпня 1976 року по 26 серпня 1977 року, з 24 січня 1983 року по 28 серпня 1984 року, з 01 квітня 1987 року по 30 серпня 1993 року - 9 років 04 дні, що підтверджується даними трудової книжки і не заперечується відповідачем; з 01 вересня 1993 року по 30 червня 2000 року (робота у Дніпропетровському музичному училищі (нині - Дніпропетровська консерваторія ім. М.Глінки)) - 6 років 10 місяців; з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2014 року - 13 років 10 місяців 12 днів, що підтверджується даними персоніфікованого обліку.

Отже, при розрахунку стажу позивача за період з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2014 року суд виходив з даних персоніфікованого обліку, сформованих на підставі відомостей роботодавців стосовно осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.

Та обставина, що відомості, подані до системи персоніфікованого обліку роботодавцем позивача, є недостовірними, була встановлена в результаті перевірки, проведеної органом Пенсійного фонду 09 липня 2015 року, про що відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 08 жовтня 2015 року № у-202 (а.с. 144).

Відповідно до відомостей, зазначених у названому листі, а також розрахунку стажу ОСОБА_1 згідно з пенсійною справою 805649 (а.с.163), загальний трудовий стаж позивача складає 41 рік 2 місяці 4 дні, а страховий стаж з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2014 року - 14 років 2 місяці.

Таким чином, та обставина, що станом на 31 серпня 2014 року трудовий стаж позивача обчислювався на підставі неналежної документації роботодавця, існувала під час розгляду справи та винесення постанови від 23 червня 2015 року, однак була встановлена відповідачем та з'ясована позивачем після 09 липня 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 стосовно перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами слід визнати обґрунтованими.

Виходячи з трудової книжки позивача, обставин щодо обчислення трудового стажу ОСОБА_1 за період з 27 серпня 1976 року по 30 червня 2000 року, та розрахунку стажу відповідача, здійсненого пенсійним органом за результатами перевірки та коригувань, внесених роботодавцем, суд встановив, що страховий стаж позивача на посадах, робота на яких включається до пільгового стажу станом на 31 серпня 2014 року склав 30 років 04 дні (9 років 04 дні + 6 років 10 місяців + 14 років 2 місяці).

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 стосовно покладення на управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська обов'язку зарахувати педагогічний стаж роботи у Музичному училищі до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід визнати законними та обґрунтованими, що є підставою для перегляду постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Доводи відповідача щодо неправомірності вимог та заяви позивача спростовуються викладеним вище.

Відповідно до частини 1 статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Отже, переглянувши за нововиявленими обставинами постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є обґрунтованим та відповідає чинному законодавству, що виключає підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245-253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року скасувати.

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року у справі № 201/353/15-а (2а/201/23/2015) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанову складено у повному обсязі 20 квітня 2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун