Справа № 428/11671/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олійник В.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року справа №428/11671/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2016 р. у справі № 428/11671/15-а (головуючий І інстанції Олійник В.М.) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника Василенко Наталії Вікторівни та заступника начальника Свиридової Тетяни Іванівни про визнання дій протиправними, визнання порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2(далі позивач, апелянт) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника Василенко Наталії Вікторівни та заступника начальника Свиридової Тетяни Іванівни в якому просив:

- надати раніше подану позивачем заяву від 19.05.2015 року про надання пільг, компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік;

- зобов'язати позивача пояснити відсутність субсидій за листопад 2015 року;

- зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 19.05.2015 року та раніше подану заяву;

- на підставі статті 545 ЦК України «Підтвердження виконання зобов'язання» надати документ, що підтверджує виконання судових рішень та (або) документ, що підтверджує нарахування сум за зобов'язаннями;

- надати документ, що підтверджує виплату грошових коштів по компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю учаснику ЛНА на ЧАЕС 2ї категорії у відповідності зі ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2015 року і в якому розмірі;

- зобов'язати відповідача надати виконання своїх обов'язків і надання субсидій позивачу;

- зобов'язати відповідача вказати причину системного невиконання виплати грошових коштів за зобов'язаннями держави;

- зобов'язати відповідача вказати і надати документи, що підтверджують перерахування певних сум на конкретні рахунки, конкретним одержувачам;

- зобов'язати відповідача зазначити та надати документи, які підтверджують перерахування певних сум на конкретні рахунки, конкретним отримувачам;

- визнати системну бездіяльність відповідача щодо позивача;

- визнати права позивача порушеними;

- відшкодувати позивачу 540000 матеріального збитку і 50 000 моральної шкоди, а всього 590000 гривень; позов розглянути у присутності відповідача, оскільки за законом обов'язок доведення покладено на відповідача;

Свої позовні вимоги мотивував ти, що 19.05.2015 року він звернувся до УПтСЗН з заявою про призначення житлової субсидії та ним подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися з призначенням житлової субсидії. Однак в призначенні йому житлової субсидії було безпідставно відмовлено у зв'язку з тим, що він не зазначив ідентифікаційних кодів членів сім'ї з якими разом проживає. Також зазначив, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач не нараховує та не виплачує йому зазначену допомогу.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 19.11.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 в частині позовних вимог які стосуються зобов'язання відповідача зробити певні дії, визнання системної бездіяльності відповідача відносно позивача, визнання прав позивача порушеними, відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди з питань надання (відмови в наданні) пільг, компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік. У відкритті провадження в інший частині позовних вимог було відмовлено.

Крім того, зазначає, що внаслідок зазначених дії йому спричинена матеріальна та моральна шкода і загалом він просив стягнути з відповідача на його користь 670 000,00 грн..

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2016 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, виплачуючи позивачу допомогу на оздоровлення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв на підставі та в межах чинного законодавства, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення слід відмовити.

Щодо відмови в наданні житлової субсидії першої інстанції зазначив, що що відмову в призначенні субсидії позивачу УПтСЗН Сєвєродонецької міської ради було прийнято з урахування вимог пунктів 7, 8 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 106 ( 106-2015-п ) від 28.02.2015.).

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушень прав позивача діями відповідача при призначенні (відмові у призначенні) компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік, а позивачем не надано суду жодних доказів спричинення як матеріальної так і моральної шкоди діями відповідача, то в цій частині вимог також було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та виніс постанову з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст.197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 19 листопада 2015, провадження було відкрито за наступними позовними вимогами:

1. зобов'язати позивача пояснити відсутність субсидій за листопад 2015 року;

2. зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 19.05.2015 року та раніше подану заяву;

3. зобов'язати відповідача надати виконання своїх обов'язків і надання субсидій позивачу;

4. зобов'язати відповідача вказати причину системного невиконання виплати грошових коштів за зобов'язаннями держави;

5. визнати системну бездіяльність відповідача щодо невиплати грошових коштів позивача;

6. визнати права позивача порушеними;

7. відшкодувати позивачу 540000 матеріального збитку і 50 000 моральної шкоди, а всього 590000 гривень (далі йдеться посилання суду на позовні вимоги за зазначеною нумерацією)

Необхідно звернути увагу, що ухвала про відкриття провадження по справі не оскаржувалася.

Судом першої, апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та посвідченням серії НОМЕР_2.

19.05.2015 року позивач, посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», звернувся до відповідача з заявою, в якій просив:

- на підставі ст.545 ГК України «Підтвердження виконання зобов'язання» надати документ, який підтверджує виконання судових рішень та (або) документ який підтверджує нарахування сум по зобов'язанням.

- повідомити - чи будуть судові рішення виконуватися добровільно, чи йому подавати документи для примусового виконання судових рішень та порушення кримінальних справ, що призведе до додаткових витрат та притягненню до відповідальності.

- виплатити грошові кошти по компенсації за шкоду, яка спричинена здоров'яю учаснику ЧАЕС 2-ї категорії відповідно до ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2015 рік у розмірі 6090 грн.

- надати державну допомогу на оплату житлово-комунальних послуг, яка надається у вигляді субсидії.

Колегія суддів зазначає, що визначення поняття "публічна інформація" наведено у статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням, на наш погляд, можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Тобто, у запиті ОСОБА_2 до публічної інформації відноситься вимога про надання документу, який підтверджує виконання судових рішень та (або) документ який підтверджує нарахування сум по зобов'язанням. (п.2 заяви). Зазначена вимога по суті стосується надання позивачу інформації по виконанню судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що інша інформація викладена в запиті не є публічною інформацією.

Так п.3 заяви позивач викладений у якості повідомлення про свої дії у разі, якщо рішення судів не будуть виконуватися.

Пункти 4, 5 заяви викладені у формі вимог до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради, на які відповідач надав відповідь без їх виконання.

Згідно відповіді УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради (арк.справи 19) від 25.05.2015р. УПтСЗН ОСОБА_2 повідомлений про те, що щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2015 рік станом на 25.05.2015 року ще не виплачена та на підставі постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії становитиме 100 грн. 00 коп.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що у задоволенні вимоги № 2 про зобов'язання надати відповідь на заяву від 19.05.2015 року задоволенню не підлягає, оскільки відповідач відповідно вимог закону України «Про доступ до публічної інформації» надав відповідь на поставлене позивачем питання про надання інформації по виконанню судових рішень.

До речі відповідач надав відповідь й на інші питання які зазначені у заяві від 19.05.2015 року.

Також слід зазначити, що вимога щодо надання відповіді на раніше подану заяву (згідно позовній заяві, звернення від 14.04.2015 року) повинно розглядатися в межах оскарження по заяві саме від 14.04.2015 року. При таких обставинах ці вимоги задоволенню не підлягають та суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог позивача № 1, 3, 4 про зобов'язання позивача пояснити відсутність субсидій за листопад 2015 року, зобов'язати відповідача надати виконання своїх обов'язків і надання субсидій позивачу; зобов'язати відповідача вказати причину системного невиконання виплати грошових коштів за зобов'язаннями держави, колегія суддів зазначає, що ці запити необхідно розглядати відповідно до Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів зазначає, що УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради надало відповідь листом від 25.05.2015 відповідно якої повідомило про неможливість виплати щорічної допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та про розгляд питання про призначення або не призначення субсидії на оплату комунальних послуг.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що вимоги № 1, 3, 4 про зобов'язання позивача пояснити відсутність субсидій за листопад 2015 року, зобов'язати відповідача надати виконання своїх обов'язків і надання субсидій позивачу; зобов'язати відповідача вказати причину системного невиконання виплати грошових коштів за зобов'язаннями держави, задоволенню не підлягають та суд першої інстанції правильно відмовив по зазначеним вимогам.

Щодо вимог 5, 6 про визнання системною бездіяльністю відповідача щодо невиплати грошових коштів, визнання прав позивача порушеними, необхідно зазначити, що ці вимоги випливають, на думку позивача, з порушень УПтаСЗН Сєвєроденецької міської ради вимог Закону України «Про статус та соціальний захист осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» по виплаті грошових сум на оздоровлення та не оформлення йому субсидії на житлово-комунальні послуги.

Листом від 25.05.2015р. УПтСЗН Сєвєродонецької міської ради повідомило ОСОБА_2 про те, що щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2015 рік станом на 25.05.2015 року ще не виплачена та на підставі постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії становитиме 100 грн. 00 коп.

Відповідно до наданих відповідачем копії рішення УПтаСЗН про призначення компенсації ОСОБА_2 від 03.07.2015р., (арк.справи 16), копії списку на зарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014р, (арк.справи 17) відповідно якому ОСОБА_2 у розмірі 100,00грн. позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії яка склала 100 грн. 00 коп.

Колегія суддів зазначає, що при таких обставинах бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік відсутня.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу зобов'язання відповідача виплатити допомогу на оздоровлення за 2015 рік, колегія суддів відноситься критично, виходячи з наступного.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" № 76 від 28.12.2014 року (далі - Закон № 76) внесено зміни до низки нормативно-правових актів, серед яких і Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Підпунктом 8 пункту 4 Розділу І вищезазначеного Закону, статтю 48 Закону № 796 викладено в іншій редакції, а саме встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 76I, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру"), який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у 1986 році другої категорії в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, тому відповідач правомірно відмовив позивачеві в нарахуванні щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Також, згідно з п. 9 прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" № 217 від 02.03.2015 року (далі - Закон № 217) норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 76-VIII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 Постанови № 562, встановлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень.

На теперішній час вищезазначені Прикінцеві положення Закону № 217 та Постанова № 562 є діючими та не визнані неконституційними.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 року суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції ‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З огляду на викладене, посилання позивача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у більшому розмірі є необґрунтованими, оскільки положення статті 48 Закону № 796 втратили чинність з 01.01.2015 р., а отже, не підлягають застосуванню у 2015 році. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена Постановою № 562, відповідно до якої відповідач здійснив виплату допомоги на оздоровлення позивачу, оскільки іншого розміру такої допомоги у 2015 році не встановлено, а стаття 48 Закону № 796, починаючи з 01.01.2015 року не встановлює розміру такої допомоги.

Таким чином, висновки суду першої інстанція, щодо правомірності дій відповідача під час виплати позивачу допомоги на оздоровлення відповідно Постанови № 562 є обґрунтованими.

Щодо звернення ОСОБА_2 за призначенням житлової субсидії, необхідно зазначити наступне. Заява та декларація, які датовані 18.05.2015 року, були надані до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 21.05.2015 року разом із заявою позивача датованою 19.05.2015 року вих.№2900/003 від 25.05.2015 року.

Повідомленням № 162 від 03.08.2015 року, що було надіслано позивачу поштою, останнього повідомлено про те. що заява для призначення субсидії на житлово-комунальні послуги не може бути розглянута у зв'язку з тим, що не в повному обсязі заповнено декларацію, не надано ідентифікаційних кодів усіх зареєстрованих осіб, про що позивача було попереджено в телефонному режимі 27.07.2015 року.

При розгляді заяви ОСОБА_2 управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради керувалися Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 106 (106- 2015-п) від 28.02.2015, а саме:, пункту «7. Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку УПСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області діяло в межах вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на порушення УПтаСЗН порядку призначення субсидії на житлово-комунальні послуги необхідно зазначити, що згідно з п.1 Положення про порядок призначення та надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 р. № 848 (зі змінами та доповненнями) це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 106 (106- 2015-п) від 28.02.2015, а саме:, пункту «7. Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Кількість зазначених осіб та їх соціальний статус визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія.

У разі коли обсяг споживання води, газу, електроенергії вимірюється індивідуальними засобами обліку, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично в ньому проживають, на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

При розгляді заяви та декларації УПтСЗН було встановлено що у поданій позивачем декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії, відсутня повна інформація, необхідна для призначення субсидії, а саме: не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, відсутні дані для отримання УПтаСЗН необхідної інформації про доходи таких осіб.

З змісту додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2015 р. № 106 (станом на час звернення ОСОБА_2 до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради) Декларація про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії повинна містити інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту осіб.

Про вказані недоліки, як встановлено судом першої інстанції та не спростовується, позивача у телефонному режимі 27.07.2015 року було повідомлено про необхідність надання вищевказаної інформації.

У зв'язку з тим, що позивач не усунув зазначені недоліки, йому було відмовлено у призначенні субсидії, про що йому було повідомлено листом № 162 від 12.07.2005.

Відповідно п.13 Положення про порядок призначення та надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Як вбачається із заяви про призначення субсидії, позивач був повідомлений про наслідки подання відомостей не в повному обсязі «Я усвідомлюю, що в разі подання мною у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати мені може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі зобов'язуюся повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії у подвійному розмірі».

Як вбачається з матеріалів справи,позивача було ознайомлено з наслідками подання відомостей не в повному обсязі, а крім того про це його було повідомлено та запропоновано внести інформацію до декларації, однак він цим не скористався. (а.с.21)

Відповідно п.13 Положення про порядок призначення та надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

При таких обставинах вимоги позивача № 5, 6 про визнання системною бездіяльністю відповідача щодо невиплати грошових коштів, визнання прав позивача порушеними задоволенню не підлягають, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зазначених вимог.

Щодо вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди, слід зазначити, що вони є похідними від вимог щодо визнання дій та бездіяльності УПтаСЗН неправомірною, тому оскільки були відсутні порушення з боку відповідача а позивачем не надано суду жодних доказів спричинення як матеріальної так і моральної шкоди, то в цій частині вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди слід відмовити.

При таких обставинах колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

Колегія суддів вважає, що УПСЗН Сєвєродонецької міської ради Луганської області діяло в межах наданих повноважень відповідно до законодавства.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2016 р. у справі № 428/11671/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 лютого 2016 р. у справі № 428/11671/15-а -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів: О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов