Справа № 815/1333/16
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 квітня 2016 року м.Одеса справа № 815/1333/16

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іванова Е.A.,

суддів Стефанова С.О. Стеценко О.О.

секретар судового засідання Сакара М.М.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ДСА Українии ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року в здійсненні нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою;

-визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України від 15.01.2016р. у нарахуванні та виплаті судді судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою;

- зобовязати Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційного суду Одеської області відповідні кошти для виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою;

- зобовязати Апеляційний суд Одеської області нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 20.06.1982 року він був обраний на посаду судді Широківського районного суду Дніпропетровської області.

08.08.2005 року обраний на посаду судді Апеляційного суду Одеської області. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року за № 788- VIII та згідно з наказом голови Апеляційного суду Одеської області від 24.11.2015 року за № 206-ос ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України. Загальний стаж його роботи складає 36 років 11 місяців 15 днів, з них роботи суддею 33 роки 05 місяці 03 днів. При звільнені йому не було нараховано і не виплачено вихідна допомога, на яку він придбав право після 20 років роботи суддею. 10 грудня 2015 року позивач звернувся до голови Апеляційного суду Одеської області та голови ДСА України з заявою про виплату вихідної допомоги у звязку із виходом у відставку, проте його звернення залишені без задоволення з огляду на виключення статті 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року, якою передбачалась така допомога, у звязку з прийняттям Верховної Радою України Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року. Також позивач вказує на протиправність змін у законодавстві, якими не тільки звужено зміст та обсяг існуючих прав суддів, але й суттєво порушено встановлені Конституцією та законами України гарантії їх незалежності.

В Конституції України, зазначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8). Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.64).

Згідно ч.1 ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Положеннями п. 3.1 рішення № 10-рп/2013 Конституційного Суду України по справі №1-1/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII Прикінцеві положення, абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII Перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI з наступними змінами, передбачено, що аналіз розділу VІІІ Конституції України та Закону №2453 дає Конституційному Суду України підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання і гарантій недоторканості, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

В п. 3.2 рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2013, вказано, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків.

Враховуючи наведені положення Конституції України та Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2002 від 20.03.2002 р., № 20-рп/2004 від 01.12.2004 р., №5-рп/2005 від 22.09.1995р., №4-рп/2007 від 18.06.2007 р. та №19-рп/2010 від 09.09.2010 р., №1-1/2013 від 19.11.2013 року не допускається звуження чи обмеження прав і свобод, інакше ніж у випадках, прямо передбачених Основним Законом України.

Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року, виключено статтю 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року, чим обмежено численні права і свободи суддів, закріплені в Основному Законі України.

Конституцією України визначено принцип верховенства права, а також встановлено, що права та свободи можуть бути обмежені виключно у випадках, передбачених Конституцією України, а саме у разі введення воєнного або надзвичайного стану (ст. 64 Конституції України).

Відповідно до ч.5 ст.9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст.150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Під час розгляду справи судом встановлено необхідність звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень п.п.1 п.28 Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року Конституції України.

Дослідивши зміст позовної заяви, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають в контексті доводів позивача положення Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року в частині виключення статті 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року наведеним вище положенням Конституції України та, відповідно, у зв'язку з необхідністю з'ясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положення п.п.1 п.28 Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року про виключення статті 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року Конституції України.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст.150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року Конституції України, питання щодо чого буде порушено судом та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України.

Представник відповідача Державної судової адміністрації України не заперечував, інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Згідно п.4 ч.2 ст.156 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного та обєктивного розгляду справи суд вважає, що провадження у даній справі підлягає зупиненню на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року Конституції України, питання щодо чого порушено відповідно до даної ухвали та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України .

Керуючись ст.ст. 9, 156, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звернутися до Верховного Суду України із зазначеною ухвалою суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року, а саме:

- підпункту 1 пункту 28 Розділу ІІ в частині виключення статті 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року положенням статті 21, частин другої та третьої статті 22, частини першої статті 64, ч.1 ст.126 Конституції України в їх системному взаємозв'язку.

Копію ухвали направити сторонам та Верховному Суду України (разом із копією позовної заяви).

Зупинити провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні № 1166-VII від 27.03.2014 року Конституції України та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України.

Ухвала набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.А. Іванов

Суддя С.О. Стефанов

Суддя О.О. Стеценко