Справа № 610/1569/16-а
Суддя: Купін В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА Іменем України
м. Балаклія 19 квітня 2016 року Справа № 610/1569/16-а 2-а/610/31/2016

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Купіна В.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

установив:

08.04.2016 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати неправомірним рішення УПФУ в Балаклійському районі Харківської області про відмову провести перерахунок пенсії державного службовця з більшого заробітку на підставі довідки № 1957 від 31.03.2016 року. Скасувати рішення УПФУ № 171369 від 01.04.2016 року щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії державного службовця згідно з ст.ст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. в редакції від 02.04.2014 року (763-18), яка діяла на час призначення пенсії. Зобов'язати відповідача здійснити позивачу з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді відповідно до ст.ст. 37,37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. в редакції від 02.04.2014 року № 763-18, яка діяла на час призначення пенсії та постанови КМУ "Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії" № 865 від 31.05.2000 року в редакції від 12.03.2012 року (166-2012-п), чинний на день призначення пенсії, у зв`язку з підвищенням з 01.12.2015 року розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 та довідки УПФУ в Балаклійському районі Харківської області № 1957 від 31.03.2016 року про заробітну плату.

Позивач посилалась на те, що з 27.03.2014 року вона перебуває на обліку в УПФУ в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію призначену згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», в редакції від 02.03.2014 року (763-18) у розмірі 80% від суми заробітної плати. Не працює.

На момент виходу на пенсію працювала в УПФУ на посаді начальника відділу з призначення пенсії.

Постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» з 01.12.2015 р. встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до довідки УПФУ про заробітну плату № 1957 від 31.03.2016 р., заробітна плата на посаді заступника начальника управління-начальника відділу з призначення пенсії з 01.12.2015 р. становить - 5705,16 грн., в тому числі посадовий оклад - 1723,00 грн.

31.03.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції від 02.03.2014 р. (763-18), яка діяла на день призначення пенсії з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 на підставі довідки управління про заробітну плату № 1957 від 31.03.2016 р.

Рішенням № 171369 від 01.04.2016 р. УПФУ відмовило в перерахунку пенсії посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

Крім того, позивач надала доповнення до адміністративного позову, в яких вказала, що з 01.12.2015 р. постановою КМУ від 09.12.2015 р. №1013 підвищено посадові оклади, розміри яких затверджено додатками 1-37 до постанови КМУ від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Також зазначено, що постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов КМУ, зокрема, у постанові КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключено п.4 та змінено редакцію п.5. Порядок набрання чинності актами КМУ визначено ст.52 Закону України «Про кабінет міністрів України» від 27.02.2014 р. № 4146, в якій зазначено, що постанови КМУ, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. Отже, зазначені зміни набрали чинності 15.12.2015 року після публікації постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р. в «Урядовому кур'єрі» № 234, тому станом на 01.12.2015 р. постанова КМУ від 31.05.2000 р. № 865, якою визначено умови і порядок перерахунку пенсії не скасована та не втратила чинності.

Позивач вважає вказане рішення УПФУ є неправомірним, таким, що не відповідає чинному законодавству та порушує соціальні права позивача щодо пенсійного забезпечення та неправомірно звужує конституційні гарантії.

Відповідачем 15.04.2016 р. була подана заява проте, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі та просить розглядати справу відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України.

У відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Ураховуючи, що позивачем було повідомлено суду достатньо обставин, а із поданих відповідачем заперечень не вбачається неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, справа була розглянута в порядку скороченого провадження.

При цьому судом було враховано положення ч.2 ст.71 КАС України, у відповідності до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а також положення ч.2 ст.49 КАС України, згідно з якою особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин наявну поведінку Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, коли воно заперечує проти позову, однак при цьому ухиляється від обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 27.03.2014р. перебуває на обліку в УПФУ в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію призначену згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», в редакції від 02.03.2014 року (763-18) у розмірі 80% від суми заробітної плати. Не працює.

На момент виходу на пенсію працювала в УПФУ на посаді начальника відділу з призначення пенсії.

31.03.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції від 02.03.2014 р. (763-18), яка діяла на день призначення пенсії з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 на підставі довідки управління про заробітну плату № 1957 від 31.03.2016 р.

Рішенням № 171369 від 01.04.2016 р. УПФУ відмовило в перерахунку пенсії посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачеві з 27.03.2014р. за Законом України «Про державну службу» (в редакції чинній на той час) на підставі довідки про заробітну плату № 1957 від 31.03.2016 р.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22, п.1 ст.92).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 1993 року в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, на які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 «Про державну службу», умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачено, що перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що надається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. ст.ст. 37,37-1 Закону України № 3723-ХІІ (у редакції станом на дату призначення пенсії) з розрахунку 80 % місячного заробітку.

З 16 лютого 2016 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено, що в разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, суд вважає положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Між тим, пенсія позивачу призначена в березні 2014 р., тобто, до внесення змін до Закону України "Про державну службу".

Отже, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд вважає, що внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

З викладеного вбачається, що відповідно до ст. 37-1 Закону України «Державну службу» (зі змінами, які набрали чинності з 01.01.2015 року), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно тих осіб, яким пенсія призначається в період дії цієї норми, а при перерахунку пенсії особам, яким пенсія була призначена раніше, має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач був зобов'язаний провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, на підставі її заяви згідно з довідкою УПФУ в Балаклійському районі Харківської області № 1957 від 31.03.2016 року у відповідності до ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення пенсії, з розрахунку 80% середнього щомісячного (чинного) заробітку відповідної посади.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідачем не було доведено належним чином правомірність свого рішення, в той час як позивач довів обґрунтованість позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, позивач просила зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року.

Однак, у відповідності до ч.4 ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та додатковими документами 31 березня 2016 року, перерахунок мав бути проведений починаючи з 01 квітня 2016 року.

За таких обставин позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме з 01.04.2015р., а за період з 01.12.2015р. по 31.03.2016р. в позові слід відмовити.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

За таких обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17-19, 70, 71, 159-163, 256 КАС, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області № 171369 від 01.04.2016 р. щодо відмови ОСОБА_1, у перерахунку пенсії державного службовця згідно зі ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (в редакції станом на день призначення пенсії).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді відповідно до стст. 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" № 37-23-ХІІ від 16.12.1993 р. (в редакції станом на день призначення пенсії) згідно з довідкою УПФУ в Балаклійському районі Харківської області № 1957 від 31.03.2016 року про заробітну плату починаючи з 01 квітня 2016 року без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Купін