Справа № П/811/3215/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року справа №П/811/3215/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні інженерні системи» (далі - Товариство) до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 05 вересня 2014 року, якими: збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 490053 грн. та застосовано штрафну санкцію - 174597 грн.; збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість - 93764 грн. та застосовано штрафну санкцію - 46882 грн. (Том 1 а.с.3-7, Том 6 а.с.78).

У судовому засіданні представник Товариства підтримав позов.

Стверджував, що платник податків не допустив жодних порушень податкового законодавства.

Водночас, після проведення судово-економічної експертизи визнав, що Товариство занизило дохід та витрати на суми, які встановив експерт.

Зазначав, що до податкового кредиту з податку на додану вартість включались лише суми коштів за наявними податковими накладними, а всі господарські операції носили реальний характер.

Пояснив, що Товариство на підставі договору лізингу користувалось автомобілем, котрий використовувався у господарській діяльності.

Представники податкового органу заперечували стосовно задоволення позову.

Пояснили, що Товариство занизило дохід, не включивши до його складу суму доходу, який отриманий внаслідок підписання актів виконаних робіт.

Разом з тим, зазначали, що платник податків завищив валові витрати, включивши до них операції з оприбуткування матеріалів, котрі придбанні у ПП "Кіровоград - Тепло - Буд" (далі - Підприємство), ТОВ "Будівельні системи" (далі Товариство 2) та ТОВ "Будстиль Кіровоград 2007" (далі - Товариство 3).

На їх думку, ці операції не носили реальний характер, оскільки не спрямовувались на настання наслідків, котрі передбачались ними.

Доказом цього вважають акти перевірок згаданих контрагентів.

Також, зазначали, що Товариство завищило витрати, включивши до них платежі з оперативного лізингу автомобіля, який не використовувався у господарській діяльності.

Звертали увагу, що платник податків завищив податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок включення коштів: які не підтвердженні податковими накладними; за операціями зі згаданими контрагентами та ФОП ОСОБА_1; зі сплати платежів стосовно оперативного лізингу автомобіля.

12 квітня 2016 року суд прийняв рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 7 а.с.161).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та допитавши експерта, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, у липні - серпні 2014 року відповідач провів документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року (Том 1 а.с.11-66).

Ревізори зробили висновки про допущення платником податків порушень податкового законодавства, що призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток та додану вартість.

У акті перевірки зазначено, що Товариство займається виконанням будівельних робіт, використовуючи і субпідрядників.

Ревізори встановили, що Товариство не веде бухгалтерський обік належним чином (відсутні регістри синтетичного та аналітичного обліку).

На їх думку, це не дає можливість в ході перевірки визначити повноту відображення товарів в бухгалтерському обліку (їх оприбуткування та списання/реалізація).

Під час перевірки ревізори встановили такі порушення, котрі призвели до заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток:

- завищено валові витрати на суму 828252 грн. шляхом включення до них коштів, які сплачені Підприємству, Товариству 2 та Товариству 3 за придбання будівельних матеріалів, і ТОВ "Порше лізинг Україна" (далі - Товариство 4) - щодо придбання транспортного засобу на умовах оперативного лізингу;

- занижено валовий дохід на суму 1517719 грн. за рахунок не включення до його складу доходу одержаного після підписання актів виконаних робіт за 2012 рік.

У судовому засіданні представник Товариства визнав лише факт заниження валового доходу, звернувши увагу суду, що платник податків занизив і валові витрати, які спрямовувалися на одержання згаданого доходу.

Ревізори зробили висновок, що операції з придбання товарів у Підприємства, Товариства 2 та Товариства 3 не носили реального характеру оскільки:

- відсутні регістри синтетичного та аналітичного обліку;

- щодо контрагентів містились записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність за місцем знаходження;

- наявний акт документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства стосовно взаємовідносин з визначеними контрагентами (позивач відсутній) за період, котрий співпадає з періодом перевірки Товариства.

Згідно висновку цієї перевірки Підприємство укладало фіктивні правочини.

Під час перевірки ревізори встановили такі порушення, котрі призвели до заниження грошового зобов'язання з податку на додану вартість:

- включення до податкового кредиту коштів згідно податкових накладних, які відсутні та складенні з порушенням (неправильно зазначено індивідуальний податковий номер).

У акті перевірки не зазначено ідентифікуючі ознаки цих податкових накладних.

У судовому засіданні представник податкового органу також не зміг вказати цих ознак.

- завищення податкового кредиту шляхом включення до нього коштів, сплачених Підприємству, Товариству 2 та Товариству 3 за придбання товарів;

- включення до податкового кредиту коштів, які сплачені Товариству 4 як лізингові платежі за придбання транспортного засобу.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення - рішення від 05 вересня 2014 року, якими: збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 490053 грн. та застосовано штрафну санкцію - 174597 грн.; збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість - 93764 грн. та застосовано штрафну санкцію - 46882 грн. (Том 1 а.с.73-74).

Штрафна санкція застосована у розмірі 50% від грошового зобов'язання з урахуванням податкових повідомлень - рішень від 16 жовтня 2012 року (Том 6 а.с.65-66).

Суд встановлено, що ці податкові повідомлення - рішення скасовані постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року (Том 6 а.с.160-167).

Рішення суду набрало законної сили 09 січня 2013 року.

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Аналіз податкового повідомлення-рішення з податку на додану вартість.

Перш за все, акт перевірки не містить ідентифікуючих ознак податкових накладних, які відсутні та складенні з порушенням правил заповнення.

У судовому засіданні представник податкового органу також не надав їх переліку.

Однак, якщо такі порушення мали б місце, то ці податкові накладні виявляються при аналізі податкової звітності з податку на додану вартість (декларація та реєстр податкових накладних).

При їх виявленні в обов'язковому порядку вони ідентифікуються за контрагентом, датою складання і сумою коштів.

Оскільки, відповідач не зазначив цих даних, тому суд робить висновок, що він не надав доказів такого порушення Товариством.

Товариство надало суду документи бухгалтерського і податкового обліків, які підтверджують взаємовідносини з Підприємством, Товариством та Товариством 3 щодо придбання будівельних матеріалів.

Податковий ж орган зробив висновок про те, що ці правочини не носили реального характеру, так як:

- відсутні регістри синтетичного та аналітичного обліку;

- щодо контрагентів містились записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність за місцем знаходження;

- наявний акт документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства стосовно взаємовідносин з визначеними контрагентами (позивач відсутній) за період, котрий співпадає з періодом перевірки Товариства.

Відсутність регістрів синтетичного та аналітичного бухгалтерських документів не є доказом того, що господарські операції не носили реальних характер, так як Товариство надало договори купівлі-продажу, докази сплати коштів і використання товару у господарській діяльності, а також перевезення.

Також не можуть бути доказом укладення фіктивної угоди відомості про відсутність контрагентів за місцем знаходження.

Що ж стосується наявності акту документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства, то суд зазначає наступне.

Перш за все, акт перевірки це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з його висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов'язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 2 та 4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірок діяльності Підприємства податкова інспекція не прийняла жодних рішень та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими Податковим кодексом України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник податкового органу не погодилися з висновками ревізорів про недійсність правочинів, які уклало Підприємство.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов'язання Підприємства з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на акти перевірок згаданих контрагентів, як незаперечні докази недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки думка особи (іншого ревізора) не є доказом щодо встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що відповідач не надав доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Товариство з Підприємством, Товариством 2 та Товариством 3.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Отже, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суми коштів за договорами, укладеними з Підприємством, Товариством 2 та Товариством 3, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товару (послуг), що підтверджено податковою накладною).

Судом встановлено, що 27 листопада 2011 року Товариство 4 та Товариство уклали договір купівлі-продажу автомобіля "Фольцваген Таурег" (Том 6 а.с.172).

Автомобіль передався у користування на підставі договору оперативного лізингу і право власності виникало після проведення повного розрахунку.

29 листопада 2012 року сторони припинили дію договору оперативного лізингу, а договір купівлі-продажу розірвали.

За час дії договору лізингу Товариство сплатило Товариству 4 кошти у сумі 463899,58 грн. (з урахуванням ПДВ 77316,60 грн.) (Том 6 а.с.183-198).

Суму податку на додану вартість позивач включив до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за певні періоди.

Судом встановлено, що транспортний засіб використовувався Товариством у господарській діяльності (виїзд до замовника будівництва, постачальника товарів, на об'єкти будівництва в період, який перевірявся податковим органом ) (Том 6 а.с.199-207).

Це доводиться аналізом наказів та шляхових листів.

А це спростовує висновок податкового органу, що автомобіль не використовувався в господарській діяльності.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що Товариство правомірно включило до податкового кредиту суму податку на додану вартість, які сплачені Товариству 4 за користування транспортним засобом (лізинговий платіж).

Таким чином, рішення податкового органу з податку на додану вартість є протиправним та його належить скасувати.

Аналіз податкового повідомлення-рішення з податку на прибуток.

Перш за все, висновок суду стосовно реальності господарських операцій з Підприємством, Товариством 2 та Товариством 3 і використання транспортного засобу, котрий придбаний у Товариства 4, у господарській діяльності доводить, що Товариство ніяким чином не завищувало валові витрати на загальну суму 828252 грн.

Що ж стосується заниження валового доходу на суму 1517719 грн., то суд зазначає наступне.

Це порушення визнав у судовому засіданні представник Товариства після ознайомлення з висновком судово-економічної експертизи від 28 травня 2015 року №21/1.

Так, експерт встановила, що за 2012 рік платник податків занизив дохід на згадану суму, оскільки не включив до нього кошти, які зазначенні в актах приймання-виконання будівельних робіт (Том 6 а.с.16-33).

Виконуючи експертизу, експерт зажадала від Товариства надання роздруківки валових доходів та витрат в розрізі бухгалтерських рахунків, первині документи за 2011-2012 роки, які підтверджують списання матеріалів по об'єктам будівництва (Том 6 а.с.7).

Одержавши їх, вона встановила, що документально підтверджено понесення витрат за 2012 рік у сумі 10297509 грн.

Товариство ж задекларувало витрати за цей період у сумі 8821242 грн. (Том 6 а.с.95-96).

Таким чином, експерт встановила, що платник податків занизив і валові витрати на суму 1476267 грн.

Ці висновки експерт підтвердила і в судовому засіданні під час допиту.

Суд не ставить їх під сумнів, так як вони ґрунтуються на аналізі первинних документів бухгалтерського обліку.

Більше того, експерт зазначила, що понесення валових витрат, які Товариство не задекларувало, спрямовувалось на одержання доходу, котрий занижено.

Згідно експортного розрахунку заниження доходу та витрат призвело до заниження зобов'язання з податку на прибуток за 2012 рік у сумі 8705 грн.

Штрафна санкція за це порушення повинна нараховуватися за приписами пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (25% від грошового зобов'язання), так як попереднє податкове повідомлення-рішення з цього податку скасоване в судовому порядку.

Штрафна санкція складає 2176,25 грн.

Підсумовуючи, суд робить висновок, що податкове повідомлення-рішення з податку на прибуток є частково протиправним і в цій частині його належить скасувати.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 487,20 грн. та витрат на проведення експертизи - 2000 грн. (Том 1 а.с.2, Том 6 а.с.2).

Суд розподіляє судові витрати у відповідності до приписів статті 94 КАС України, враховуючи, що позов задоволено на 98,65%.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 05 вересня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасні інженерні системи» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 93764 грн. та застосовано штрафну санкцію - 46882 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів та зборів у Кіровоградській області від 05 вересня 2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Сучасні інженерні системи» збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 490053 грн. та застосовано штрафну санкцію - 174597 грн. в частині, в якій визначено грошове зобов'язання у сумі 481348 грн. та застосовано штрафну санкцію - 172420,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні інженерні системи» судові витрати в сумі 2453,63 грн.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей