Справа № 804/12765/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/15415/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., ЧерпіцькоїЛ.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КІДДІСВІТ» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправною та картки відмови, що переглядається за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю«КІДДІСВІТ» (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 6 серпня 2014 року №110100000/2014/00241, винесену Дніпропетровською митницею Міндоходів за митною декларацією №110100000/2014/220726.

В обґрунтування позову зазначав, що прийнята відповідачем картка відмови в прийнятті митної декларації. Митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 6 серпня 2014 року №№110100000/2014/00241 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки до відповідача було надано митну декларацію №110100000/2014/220726 з усіма необхідними документами на підтвердження заявленої митної вартості товару із застосуванням ставки ПДВ 7%.

Позивач також зазначав, що товар, який підлягає митному оформленню є зареєстрованим як медичний виріб, що підтверджено відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію, який є дійсним до 25 червня 2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00241 від 6 серпня 2014 року, винесену Дніпропетровською митницею Міндоходів за митною декларацією №110100000/2014/220726.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, за умовами Контракту купівлі-продажу від 10 листопада 2012 року №UA-11/12 позивач 13 травня 2014 року придбав у фірми „BETALUX TRADING LLP" підгузки на стрічці, підгузки-трусики, вологі серветки торгівельної марки Goo.N (надані - товар) наступної номенклатури: підгузки „звичайні „СС/немовля" унісекс (мега), підгузки „звичайні „С/малий" унісекс (мега), підгузки „звичайні „М/середній" унісекс (мега), підгузки „звичайні „Л/великий" унісекс (мега), підгузки „звичайні „В/дуже великий" унісекс (мега), підгузки-трусики „М/середній" унісекс (мега), підгузки-трусики „Л/великий" хлопч. (мега), підгузки-трусики „Л/великий" дівч. (мега), підгузки-трусики „В/дуже великий" хлопч. (мега), підгузки-трусики „В/дуже великий" дівч. (мега), підгузки-трусики „ВВ/Валичезний" дівч. (мега).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 336 Митного кодексу України (далі - МК України), однією із форм здійснення митного контролю посадовими особами органів доходів і зборів, як є перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів (частина перша статті 246 МК України).

Для проведення митного оформлення імпортованого товару, позивачем 6 серпня 2014 року було сформовано митну декларацію №110100000/2014/220726 та надано її відповідачу.

Разом із митною декларацією позивачем були надані наступні документи:

- копії висновку за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №102 від 28 березня 2014 року та №192 від 5 липня 2013 року;

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №110/2012/0001255 від 11 липня 2014 року;

- міжнародні автомобільні накладні (CMR) №0485і/1 та №0485і/2 від 9 липня 2014 року;

- коносамент (Bill of lading) №0084А39750 від 24 травня 2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару (з перекладом) №14-UA-К005, 006 від 6 травня 2014 року;

- рахунок-фактура (інвойс) (з перекладом) №14-UA-К005, 006 від 13 травня 2014 року;

- пакувальний лист №14-UA-К005, 006 від 13 травня 2014 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується №UA-11/12 від 10 листопада 2012 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація № 14 - UA - К 005, 006 від 13 травня 2014 року №14-UA-К005, 006 від 13 травня 2014 року;

- свідоцтво про державну реєстрацію або підтвердження про державну реєстрацію медичної техніки та виробів медичного призначення (Державна служба України) №9494/2010 від 25 червня 2010 року;

- інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах (коносамент (Bill of Lading 0084А39750) відбитку штампу за №6422 від 10 липня 2014 року №2761 від 24 травня 2014 року;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю (наявність на екологічній декларації № 18162 від 4 липня 2014 року відбитку штампу від 8 липня 2014 року;

- резервна позиція; сертифікат про походження товару загальної форми №СО25849 від 29 травня 2014 року;

- екологічна декларація №18162 від 4 липня 2014 року;

- єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №110100000/0267 від 18 липня 2014 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із ВМД №110100000/2014/220726, позивачем визначено ставку по податку на додану вартість у розмірі 7%.

Відповідно до частини п'ятої статті 264 МК України, з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Пунктом 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом міністерства Фінансів України від 30 травня 2012 року №631, врегульовано питання оформлення митної декларації, зокрема, при здійсненні митного оформлення МД виконуються такі митні формальності: перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні.

Відповідачем за результатами розгляду поданих позивачем документів 6 серпня 2014 року було прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації та видано картку відмови у митному оформленні товару №110100000/2014/00241 від 6 серпня 2014 року за поданою митну декларацію №110100000/2014/220726.

Причиною відмови зазначено: відповідно п.п. „в" п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України операції з ввезення на митну територію України медичних виробів оподатковуються податком на додану вартість за зниженою ставкою 7 % за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №216 від 1 липня 2014 року затверджено „Перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 %" (далі - Перелік). До цього Переліку віднесено „медичні вироби", для визначення яких вживаються терміни вжиті в підпункті 2 пункту 2 Технічного регламенту щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №755, п.п. 9 п.2 Технічного регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №754. Визначення терміна „медичний виріб", наведені в інших нормативно-правових актах і нормативних документах, не можуть застосовуватися для віднесення виробу до цього Переліку. Для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку відповідно з п. 3 зазначеного Переліку, документом, який підтверджує належність товару до медичних виробів є свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу. Наданий для здійснення митного оформлення товар „Дитячі підгузки", який має свідоцтво про державну реєстрацію № 9494/2010 від 25 червня 2010 року за призначенням не відповідає термінам, визначеним у Переліку.

Також зазначено, що при здійсненні митного оформлення товару „Дитячі підгузки" необхідно подання нової митної декларації зі сплатою податку на додану вартість за ставкою відповідно п.п.193.1 статті 193 Податкового кодексу України - 20%.

Статтею 193 Податкового кодексу України визначено розміри ставок податку, а саме: а) 20 відсотків від бази оподаткування; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків по операціях з: постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком , затвердженим Кабінетом Міністрів України; постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я".

Постановою Кабінету Міністрів України №216 від 1 липня 2014 року затверджено перелік медичних і виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких і підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків (далі - Постанова №216)

У відповідності до п.1 Постанови №216, медичний виріб - у значенні, наведеному у підпункті 9 пункту 2 Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753 (Офіційний вісник України, 2013 року, №82, стаття 3046), тобто будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримування анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.

Згідно із п.3 Постанови №216, документами, які підтверджують належність продукції до медичних виробів, є:

1) свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу - для виробів, які пройшли процедуру державної реєстрації в установленому порядку;

2) декларація про відповідність - для медичних виробів, які пройшли процедуру оцінки відповідності згідно з Технічним регламентом щодо медичних виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753, Технічним регламентом щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №754, та Технічним регламентом щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №755;

3) заява про медичні вироби особливого призначення - для медичних виробів, виготовлених на замовлення або призначених для оцінки характеристик, відповідно до Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753, Технічного регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №754, та Технічного регламенту щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №755.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем на підтвердження визначення товару, що був пред'явлений до митного оформлення як медичний засіб, було надано свідоцтво про державну реєстрацію від 25 червня 2010 року №9494/2010 із додатком №1, видане Державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України, на товар „підгузки дитячі гігієничні „Goo.N", що відповідає номенклатурі придбаного позивачем товару. Свідоцтво дійсне до 25 червня 2015 року. Зазначене свідоцтво не є скасованим, отже є чинним, що відповідачем не спростовано.

Чинним законодавством не передбачено обов'язкового отримання, у разі наявності свідоцтва про державну реєстрацію медичного виробу, декларації про відповідність отже і проходження процедури оцінки відповідності згідно з Технічним регламентом щодо медичних виробів.

Згідно із листом Державної фіскальної служби України від 19 серпня 2014 року №2316/7/99-99-19-03-02-17, у зв'язку з наявністю численних запитів платників податків щодо практичного застосування Постанови №216 та документального підтвердження належності продукції до медичних виробів повідомлено наступне, - „Згідно з Положенням про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженим Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467/2011, Міністерство охорони здоров'я України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, інформує та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у сферах охорони здоров'я, санітарно-епідеміологічного благополуччя населення, протидії ВІЛ-інфекції/СНІД у та іншим соціально небезпечним захворюванням, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів.

У листі-роз'ясненні Міністерства охорони здоров'я України від 10 липня 2014 року №18.02-04/4041/1563-ф-14, який надіслано митницям Міндоходів та регіональним головним управлінням Міндоходів листом ДФС України від 21 липня 2014 року №29/7/99-99-19-04-01-17, зазначено наступне: обов'язковим документом, який підтверджує належність продукції до медичних виробів, є свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу; декларація про відповідність та/або заява про медичні вироби особливого призначення, наявність яких передбачається Технічними регламентами щодо медичних виробів, які затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року №753, №754 та №755, не є обов'язковими документами.

Свідоцтво про державну реєстрацію медичного виробу або підтвердження про державну реєстрацію медичного виробу надаються виробам, які пройшли процедуру державної реєстрації у встановленому порядку.

Порядок державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2004 року №1497, з урахуванням змін і доповнень (далі - Порядок №1497).

Згідно із пунктом 3 Порядку №1497, державну реєстрацію медичних виробів здійснює Державна служба України з лікарських засобів (далі - Держлікслужба) за результатами експертизи та у разі потреби випробувань, що проводяться експертними установами.

Пунктом 12 Порядку №1497 визначено, що на підставі рішення про державну реєстрацію медичні вироби включаються до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення (далі - Реєстр), що ведеться Держлікслужбою, а заявнику видається свідоцтво про державну реєстрацію медичних виробів за встановленим зразком, яке може мати додатки, де зазначаються модифікації медичних виробів та комплектувальні вироби.

Оскільки постанова №216 набрала чинності з 2 липня 2014 року, при здійсненні із зазначеної дати митного оформлення медичних виробів, які ввозяться на митну територію України і на які є свідоцтво про їх державну реєстрацію, податок на додану вартість нараховується за ставкою 7 відсотків. При цьому відсутність декларації про відповідність та/або заяви про медичні вироби особливого призначення за умови наявності діючого свідоцтва про державну реєстрацію медичних виробів не може бути підставою для відмови в застосуванні ставки податку на додану вартість у розмірі 7 відсотків.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано стікер підгузків дитячих торгівельної марки „Goo.N", із зазначенням опису товару: „медичний виріб одноразового використання. Рекомендований для профілактики та під час лікування пелюшкового дерматиту у дітей від народження".

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій зробили вірний висновок про те. що позивачем доведено застосування пільгової ставки податку на додану вартість у розмірі 7%.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неправомірну відмову позивачу митним органом в прийнятті митної декларації №110100000/2014/220726, а відтак протиправність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2014/00241 від 6 серпня 2014 року та її скасування.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді :