Справа № 804/9831/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 р. Справа № 804/9831/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Пасічнику Т.В.
за участю представників:
позивача Макаренко Н.А., Короля О.Ю.
відповідача Путрі А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-Рудпромавтоматика» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Представники позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали повністю та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП-Рудпромавтоматика» зареєстроване 12.01.2005 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради та знаходиться на податковому обліку у Криворізькій північній об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності позивача є виробництво електророзподільної та контрольної апаратури; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; неспеціалізована оптова торгівля; електромонтажні роботи; установлення та монтаж машин і устаткування; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування.
На підставі наказу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області №171 від 20.03.2015 року податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №65/04-83-22-01/33355209 від 14.05.2015 року, яким зафіксовано порушення Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП-Рудпромавтоматика» пп.138.1.1, п.138.1 ст.138, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено розмір грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 1 843 433 грн.; п.198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 821 503 грн.
22.06.2015 року, не погодившись з висновками акту, позивач подав до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області області заперечення.
У своїй відповіді №1657/10/04-83-22-02 від 30.06.2015 року Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомила ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» про те, що висновки акту перевірки є правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Правомірність податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток),операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Порядок визначення доходів і їх склад встановлено статтею 135 Податкового кодексу України, відповідно якої, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статі 137, на підставі документів, визначених пунктом 135.2 цієї статті та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається, відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового Кодексу України, інші доходи включають вартість товарів (робіт/послуг) безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.
У відповідності до п. 138.1 ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 ст.138: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 ст.138, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 ПК України; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї ст.138 а у статті 139 ПК України.
Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II ПК України (п. 138.2 ст. 138 ПК України).
Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для висновків податкового органу та, в подальшому прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання товарів у ТОВ «Металообробка-2», ТОВ «Денекс», ТОВ «Атлантік-сіті», ТОВ «Глорі ЛТД», ТОВ «Ліа компані», ТОВ «Агро стар», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Відродження-Дніпро», ПП «Джевел Стайл», ТОВ «Трембіта-опт» з огляду на відсутність в них належним чином оформлених паперових носіїв та як наслідок протиправність визначення сум податкових зобов'язань, податкового кредиту та витрат від такої господарської діяльності.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій по купівлі ТМЦ у ТОВ «Металообробка-2», ТОВ «Денекс», ТОВ «Атлантік-сіті», ТОВ «Глорі ЛТД», ТОВ «Ліа компані», ТОВ «Агро стар», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Відродження-Дніпро», ПП «Джевел Стайл», ТОВ «Трембіта-опт» позивачем, у останнього відсутнє право на віднесення витрат з придбання товарів до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування у розмірі 9 107 515,30 грн. та податкового кредиту у розмірі 1 821 503 грн.
Підставою для таких висновків податкового органу стали відсутність документів на внутрішнє переміщення ТМЦ, сертифікатів та паспортів на товар.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними вказаних договорів, укладених позивачем з вищезазначеними контрагентами. Факт укладення цих договорів та їх виконання сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договорів.
На виконання умов договорів між ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» та зазначеними контрагентами підписано специфікації до договорів, товарно-транспортні накладні на поставку товарно-матеріальних цінностей, відповідні видаткові та податкові накладні, рахунки на оплату, які дають можливість встановити зміст і обсяг поставленого товару, характеристики кількісних показників та суму відповідних витрат позивача.
Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Окрім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_5, підтвердив здійснення транспортування товарів отриманих за спірними договорами.
В судовому засіданні були досліджені накази про відрядження та посвідчення про відрядження, що засвідчують факти відряджень ОСОБА_5 и директора позивача ОСОБА_6 за отриманням товарів за місцем їх відвантаження.
Розрахунки між позивачем та зазначеними контрагентами відбулись у безготівковій формі в повному обсязі, що підтверджується наданими виписками по рахунку ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» та платіжними дорученнями.
Як вбачається з акту перевірок, додатковою підставою для визнання нереальними господарських операцій, здійснених ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» з контрагентами є відсутність документів на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей.
При цьому, суд звертає увагу на те, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції. Документи ж на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей, не є документами первинного бухгалтерського обліку, та такими, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Окрім того, позивачем на підтвердження поставки товарів від контрагентів були надані накладні на внутрішнє переміщення сировини та матеріалів зі складу позивача на виробництво та акти переробки сировини та матеріалів.
Щодо посилання відповідача в акті перевірки на факт ненадання сертифікатів та паспортів на товар, як на підставу нереальності господарських операцій, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, або помилки у їх оформленні не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Суд також зазначає, що надання сертифікатів та паспортів на товар не були передбачені умовами договорів між позивачем та контрагентами.
Посилання відповідача на те, що позивач не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з ТОВ «Металообробка-2», ТОВ «Денекс», ТОВ «Атлантік-сіті», ТОВ «Глорі ЛТД», ТОВ «Ліа компані», ТОВ «Агро стар», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Відродження-Дніпро», ПП «Джевел Стайл», ТОВ «Трембіта-опт» з огляду на відсутність необхідної кількості трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних площ, транспорту, обладнання для здійснення діяльності, не можуть слугувати достатнім свідченням безтоварності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків, оскільки необхідні для виконання операцій особи та засоби можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами.
З огляду на наведене, на переконання суду, господарські операції ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» та ТОВ «Металообробка-2», ТОВ «Денекс», ТОВ «Атлантік-сіті», ТОВ «Глорі ЛТД», ТОВ «Ліа компані», ТОВ «Агро стар», ТОВ «Техдоргрупп», ТОВ «Відродження-Дніпро», ПП «Джевел Стайл», ТОВ «Трембіта-опт» є реальними, направленими на настання правових наслідків, які обумовлені ними та підтверджені належним чином складеними первинними документами. Тобто, ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» має право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку зокрема при формуванні податкового кредиту та податкової звітності з податку на прибуток приватних підприємств.
Щодо посилання податкового органу в акті перевірки на інформацію щодо припинення контрагентів позивача, суд зазначає, що протягом періоду здійснення господарських операцій контрагенти ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» були зареєстровані як суб'єкт господарювання і мали змогу здійснювати господарську діяльність, а також були зареєстровані як платник ПДВ та подавали податкову звітність.
Отже, приймаючи до уваги зазначене, суд вважає помилковими висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту на суму 1 821 503 грн. та заниження податку на прибуток у розмірі 1 843 433 грн.
Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.
У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика». Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагенти є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області не відповідають частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з чим адміністративний позов ТОВ «НВП-Рудпромавтоматика» підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-Рудпромавтоматика" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Стягнути з Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП-Рудпромавтоматика" сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2016 року.

Суддя (підпис) С.І. Озерянська