Справа № 826/7722/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/58433/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до Міністерства освіти і науки України про визнання нечинним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» звернулася з позовом про: визнання нечинним та скасування пункту 2 розділу XXIII Умов прийому до вищих навчальних закладів України в 2014 році; зобов'язання відповідача повідомити вищі навчальні заклади України про виключення із розділу XXIII Умов пункту 2 та, як наслідок, забезпечити приведення у відповідність до Умов Правила прийому до вищих навчальних закладів України у 2014 році шляхом виключення пункту 2 із вказаних Правил, які погоджуються відповідачем на основі Умов; визнання протиправною дії відповідача, що полягає у включенні до розділу XXIII затверджених Умов пункту 2, який суперечить Конституції та законам України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Переглядаючи судові рішення попередніх інстанцій в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами встановлено, що на виконання ст. 18 Закону України «Про вищу освіту», наказом відповідача від 29 жовтня 2013 року № 1510, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1855/24387, затверджено Умови, пунктом 2 розділу XXIII яких визначено, що громадські організації можуть звернутися до відповідача із заявою про надання їм права вести спостереження за роботою приймальних комісій. Громадські організації, яким таке право надано відповідачем, можуть направляти на засідання приймальних комісій своїх спостерігачів. Приймальні комісії зобов'язані створити належні умови для присутності громадських спостерігачів на своїх засіданнях, а також надати їм можливість ознайомлення з документами, що надаються членам комісії, до засідання.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про громадські об'єднання» від 22 березня 2012 року № 4572-VІ громадське об'єднання має право здійснювати права, не заборонені законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» відносини, що виникають у сфері запобігання і протидії корупції, регулюються цим Законом, іншими законами і міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 18 цього Закону об'єднання громадян, їх члени або уповноважені представники, а також окремі громадяни в діяльності щодо запобігання, виявлення і протидії корупційним правопорушенням (крім випадків, коли це віднесено законом до виключної компетенції спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції) мають право здійснювати громадський контроль за виконанням законів у сфері запобігання і протидії корупції, з використанням при цьому таких норм контролю, які не суперечать законодавству.

Враховуючи вищезазначені норми, громадський контроль має здійснюватись з дотриманням певних процедур, встановлених з врахуванням об'єкту контролю.

Так, розділ XXIII Умов регулює питання забезпечення відкритості та прозорості при проведенні прийому до вищих печальних закладів. Пунктом 1 цього розділу передбачено, що на засіданні приймальної комісії мають право бути присутніми представники засобів масової інформації не більше двох осіб від одного засобу. Правилами прийому може бути визначено порядок акредитації журналістів у приймальній комісії.

Оскаржуваним п. 2 розділу XXIII встановлено, що громадські організації можуть звернутися до Міністерства освіти і науки України із заявою надання їм права вести спостереження за роботою приймальних комісій, громадські організації, яким таке право надано Міністерством освіти і науки України, можуть направляти на засідання приймальних комісій своїх спостерігачів. Приймальні комісії зобов'язані створити належні умови для присутності громадських спостерігачів на своїх засіданнях, а також надати можливість ознайомлення з документами, що надаються членам комісії, до засідання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Міністерство освіти і науки України правомірно передбачило в Умовах процедуру громадського контролю, враховуючи специфіку здійснення оцінювання.

Крім того, обов'язок виконання цієї процедури не може свідчити про обмеження прав громадської організації здійснювати встановлений її статутом перелік заходів громадського контролю та заходів щодо запобігання та, виявлення і протидії корупції при проведенні вступної компанії до вищих навчальних закладів України. Більше того, наведені приписи не перешкоджають зверненню позивача до інших державних органів із повідомленням про вчинені порушення чи факти виявлення корупції.

Крім того, суди попередніх інстанцій правильно зазначили про необґрунтованість доводів позивача щодо порушення його прав з огляду на те, що розпорядники публічної інформації, з посиланням на пункт 2 розділу ХХІІІ Умов, відмовляють йому в отриманні публічної інформації у сфері, пов'язаної із вступною кампанією до вищих навчальних закладів України у 2014 році, оскільки, згідно зі ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положення п. 1 ч. 1 ст. , ч. 3 ст. 10, ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначають право запитувача на доступ до публічної інформації, яке гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати інформацію.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Публічною інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Пунктом 2 розділу ХХІІІ Умов визначено лише порядок надання відповідачем права на ведення спостереження за роботою приймальних комісій, що виражається у наданні громадським організаціям можливості направляти на засідання приймальних комісій своїх спостерігачів, а не віднесення окремих категорій публічної інформації до інформації з обмеженим доступом.

Враховуючи, що пунктом 2 розділу ХХІІІ Умов не регулюється порядок доступу громадських організацій до публічної інформації, вище зазначені доводи позивача про порушення вказаним пунктом його прав у сфері надання такої інформації правильно визнано судами необґрунтованими.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, які відповідно до закону є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець