Справа № 826/24077/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2016 року № 826/24077/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Денал Груп» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариства з обмеженою відповідальністю «Денал Груп» (надалі - позивач або ТОВ «Денал Груп») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2014 № 4 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД в сумі 241 185,57 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків акта ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.09.2015 № 346/26-55-22-04/35633376 про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Денал Груп» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 02.12.2013 № UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія). На переконання позивача припинення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до акта зарахування зустрічних вимог і умов договору, не суперечить вимогам чинного валютного законодавства України. А тому як наслідок у контролюючого були відсутні правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення від 22.09.2014 № 4.

В судовому засіданні, призначеному на 31.03.2016, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В наданих суду письмових запереченнях представник відповідача зазначив про правомірність висновків акта перевірки та законність податкового повідомлення-рішення від 22.09.2014 № 4.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думку представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що в період з 04.09.2015 по 10.09.2015 згідно з нормами п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України та на підставі наказу ДПІ від 02.09.2015 №2038 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Денал Груп» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 02.12.2013 № UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane» (Болгарія) згідно листа ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 04.03.2015 № КНО-67.2/421 (вх. ДПІ від 12.03.2015 № 16682/10), за результатами якої складений акт від 10.09.2015 №346/26-55-22-04/35633376 (далі - акт перевірки).

За висновками цього акта перевірки ДПІ встановлено порушення ТОВ «Денал Груп» вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94 - ВР, а саме: ненадходження валютної виручки у розмірі - 17 900,00 євро (еквівалент - 302 333,88 грн.) за контрактом від 02.12.2013 №UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія), та п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93, а саме: недекларування в декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України та знаходяться за її межами, станом на 01.04.2015 і 01.07.2015 простроченої дебіторської заборгованості в сумі 17 900,00 євро (еквівалент - 302 333,88 грн.) за зазначеним контрактом з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія).

До таких висновків перевіряючий дійшов за результатами встановлення наступних обставин: 02.12.2013 між ТОВ «Денал Груп» (Продавець) та компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) укладений зовнішньоекономічний експортний контракт купівлі-продажу № UA-02/12-13. За умовами цього контракту сторонами узгоджені предмет купівлі-продажу - експорт грейфера канатного, сума контракту - 100 000,00 євро, умови поставки - EXW м. Київ.

В ході перевірки проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за експортним контрактом від 02.12.2013 №UA-02/12-13 перевіряючим встановлено, що ТОВ «Денал Груп» згідно митної декларації відвантажило на адресу Покупця товар на загальну суму 17 900,00 євро (що в еквіваленті на національну валюту складає 302 333,88 грн.) та надало на користь останнього маркетингові послуги згідно акту виконаних робіт/послуг на суму 4 980,00 євро (що в еквіваленті на національну валюту складає 81 693,14 грн.). Граничний термін надходження валютної виручки від Покупця за фактом поставки товару становив 04.02.2015, а за фактом надання послуг - 14.01.2015.

Однак, від нерезидента компанії «PodemCrane AD» (Болгарія) на рахунок ТОВ «Денал Груп» надійшли валютні кошти на суму 4 980 євро (що в еквіваленті на національну валюту складає 79 447,76 грн.), а валютна виручка у розмірі 17 900 євро (еквівалент 302 333,88 грн.) за контрактом від 02.12.2013 №UA-02/12-13 станом 10.09.2015 на рахунок перевіряємого товариства не надійшла.

Таким чином, станом на 01.04.2015, 01.07.2015 і 10.09.2015 у ТОВ «Денал Груп» встановлено прострочену дебіторську заборгованість в сумі 17 900,00 євро (еквівалент - 302 333,88 грн.) за контрактом від 12.12.2013 № UA-02/12-13, яка підлягає обов'язковому декларуванню за відповідні звітні періоди у встановленому порядку.

Натомість за даними регістрів бухгалтерського обліку валютних операцій дебіторську заборгованість в розмірі 17 900,00 євро за контрактом від 02.12.2013 № UА-02/12-13 в бухгалтерському обліку товариства закрита (погашена) шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних вимог (зовнішньоекономічний імпортний контракт від 27.11.2009 № 1-27/11).

При цьому, згідно з постановами Правління Національного банку України від 16.11.2012 № 475, від 14.05.2013 № 163, від 14.11.2013 № 453, від 12.05.2014 № 270, від 20.08.2014 № 515, від 20.11.2014 №734 та від 01.12.2014 №758, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній :валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

До перевірки ТОВ «Денал Груп» не надало відповідний висновок Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на продовження термінів розрахунків за контрактом від 02.12.2013 № UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія), та документи уповноваженого органу країни, що підтверджує виникнення форс-мажорних обставин по вищезазначеному контракту також не пред'явило.

З урахуванням наведеного відповідач дійшов висновку про ненадходження на валютний рахунок ТОВ «Денал Груп» валютної виручки у розмірі 17 900,00 євро (еквівалент -302 333,88грн.) за контрактом від 02.12.2013 № UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія). Період прострочення за період з 05.02.2015 по 10.09.2015 (тобто, на момент проведення перевірки) становить 218 днів.

22.09.2015 року ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі акта перевірки від 10.09.2015 № 346/26-55-22-04/35633376 прийняла спірне у даній справі податкове повідомлення-рішення (форми «У») за №4, яким у зв'язку з порушенням ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», позивачу визначено до сплати суму грошового зобов'язання за платежем «пеня за порушення термінів у сфері ЗЕД» у розмірі 241 185,57 грн. Розрахунок суми пені наведений в додатку № 4 до акта перевірки.

Вважаючи зазначене вище податкове повідомлення-рішення від 22.09.2015 № 4 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в останній редакції) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При цьому, Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, п. 3 Постанови правління Національного банку України від 16.11.2012 року № 475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 року за №1921/22233, встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що Порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

З доданих до позову матеріалів вбачається, що 27.11.2009 між позивачем та нерезидентом компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) укладений контракт за №1-27/11 щодо поставки продукції виробничо-технічного призначення за цінами та асортиментом згідно виставлених інвойсів. Загальна вартість контракту відповідно до додаткової угоди №5 від 27.04.2012 до контракту №1-27/11 від 27.11.2009 становить 2 000 000 євро.

На виконання даного контракту постачальником компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) здійснено поставку на користь ТОВ «Денал Груп» продукції вартістю 61 897 євро, яка оформлена вантажною митною декларацією №100270001/2014/199643 від 20.01.2014. Документальні докази проведення розрахунку з постачальником-нерезидентом згідно виставлених інвойсів від 17.01.2014 № та від 17.01.2014 № позивач до суду не надав.

Крім того, між позивачем та компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) укладено інший контракт №UA-02/12-13 від 02.2.2013 на поставку товарів та/або надання послуг, загальна вартість контракту - 100 000 євро. Відповідно до замовлення №2 від 06.08.2014 до цього контракту позивач як Продавець мав поставити на адресу Покупця (нерезидента) товар - грейфер канатний вартістю 17 900 євро.

На виконання контракту від 02.2.2013 № UA-02/12-13 позивач здійснив поставку на користь компанії «PodemCrane AD» (Болгарія) товару (грейфер канатний) вартістю 17 900 євро, яка оформлена вантажною митною декларацією № 100250001/2014/515430 від 06.11.2014. Платежі в сумі 17 900 євро на користь позивача згідно виставленого інвойсу № 2014-051101 від 05.11.2014 від покупця-нерезидента не надійшли.

Таким чином, за граничним терміном надходження валютною виручки, який згідно з Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Постановою Національного банку України від 16.11.2012 року № 475, визначений у 90 днів, за експортним контрактам від 02.12.2013 № UA-02/12-13 з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) є 04.02.2015 року (що відраховується від дати поставки товарів нерезиденту 06.11.2014), що не заперечується позивачем в тексті поданого позову.

Надалі, 01.02.2015 сторони (ТОВ Денал Груп» і компанія «PodemCrane AD», Болгарія) уклали додаткову угоду про залік взаємних вимог на суму 17 900 євро. За умовами цієї угоди сторони домовилися про припинення взаємних вимог на суму 17 900 євро шляхом проведення зарахування взаємних вимог, а саме: компанія «PodemCrane AD» здійснює зарахування вимог до ТОВ Денал Груп» шляхом зменшення заборгованості останнього за поставлене обладнання за контрактом № 1-27/11 від 27.11.2009, інвойсу № 2 від 17.01.2014, вантажної митної декларації № 100270001/2014/199643 від 20.01.2014 на суму цієї Угоди, а ТОВ «Денал Груп» здійснює зарахування вимог до компанії «PodemCrane AD» шляхом повного зменшення заборгованості останньої за отриману продукцію за контрактом № UA-02/12-13 від 02.12.2013, інвойсу № 201-051101 від 05.11.2014, вантажної митної декларації № 100250001/2014/515430 від 06.11.2014 на суму цієї Угоди.

Залік зазначених взаємних вимог проведено сторонами 01.02.2015 на підставі акта заліку взаємних вимог.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, згідно з положеннями ст. 601 цього Кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Випадки, коли зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, наведені в ст. 602 Цивільного кодексу України.

Також, ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ (надалі - Закон № 959-ХІІ) суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Тобто, спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Цивільним кодексом України не забороняється припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.

Згідно з п. 1 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 цього Декрету уповноважені банки здійснюють контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами через ці банки.

Пунктом 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136 (у редакції, що відповідає часу укладання вищезазначених угод), встановлено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Листом від 23.06.1999 № 18-211/1872-5495 «Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог» у зв'язку із численними зверненнями комерційних банків та їх клієнтів Національний банк України роз'яснив, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання. Проте, це не виключає можливості припинити зобов'язання іншим шляхом, в тому числі і зарахуванням. Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. У разі наявності належним чином оформлених документів, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування є підставою для зняття комерційними банками з контролю експортно-імпортних операцій своїх клієнтів, який здійснюється банками відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136.

Можливість припинення зобов'язань по зовнішньоекономічним контрактам шляхом заліку зустрічних однорідних вимог була підтверджено також Державною податковою адміністрацією України, зокрема у листах від 11.05.2007 № 9433/7/22-6017 «Щодо проведення перевірок експортно-імпортних операцій» та від 09.10.2008 № 20580/7/22-5017 «Щодо можливості припинення зобов'язань між двома імпортними договорами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог».

Таким чином, враховуючи наведені норми права суд приходить до висновку, що додаткова угода про залік взаємних вимог від 01.02.2015 між позивачем та компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) на суму 17 900 євро підтверджує припинення зобов'язання щодо надходження валютних коштів в оплату позивачу товарів на суму 17 900 євро, відповідно і свідчить про завершення експортної операції позивача на суму 17 900 євро за контрактом з компанією «PodemCrane AD» (Болгарія) № UA-02/12-13 від 02.12.2013.

На думку суду, висновок контролюючого органу про те, що чинне валютне законодавство України дозволяє виконання (припинення) зобов'язання за зовнішньоекономічними договорами тільки у грошовій формі не відповідає правильному застосуванню вище наведених норм матеріального права (аналогічні висновки наведені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 24.11.2014 № К/800/63470/13, від 25.11.2015 № К/800/15146/13, від 20.10.2015 № К/800/34970/15, від 31.03.2015 № К/800/21333/14).

В свою чергу наведені обставини свідчить про відсутність в діях позивача порушення ст. 1 Закону №189/94 та прострочення термінів надходження валютної виручки від контрагента-нерезидента компанії «PodemCrane AD» (Болгарія) за контрактом № UA-02/12-13 від 02.12.2013 на 218 днів на суму 17 900 євро, так як завершення вказаної експортної операції відбулося 01.02.2015, тобто, в межах граничних строків надходження валютної виручки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Денал Груп» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.09.2014 № 4.

Присудити з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Денал Груп» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 617,79 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов