Справа № 760/2985/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № з760/2985/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Демидовська А.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва про визнання незаконною відмови щодо перерахування розміру щорічного грошового утримання та зобов`язання здійснити перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82 % заробітної плати, призначене як судді у відставці та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва.

23.10.2015 позивач звернувся до відповідача щодо перерахування довічного грошового утримання, як судді у відставці.

20.11.2015 на вказане звернення позивачу було надано відповідь, в якій роз'яснено про відсутність правових підстав для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 6).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати незаконною відмову Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо перерахування довічного грошового утримання ОСОБА_2, - судді у відставці Апеляційного суду міста Києва, відповідно до статей 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи із суддівської винагороди працюючого судді Апеляційного суду м. Києва в сумі 22 737 грн;

- зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м Києва здійснити перерахування та виплату ОСОБА_2 як судді у відставці Апеляційного суду м. Києва, довічного грошового утримання згідно довідки №237/04 від 21.10.2015 Апеляційного суду м, Києва про суддівську винагороду працюючого судді Апеляційного суду м. Києва, виходячи з 82 відсотків суддівської винагороди працюючого судді, яка становить 22 737 грн, та доплати за особливі заслуги перед Україною за почесне звання»Заслужений юрист України» в розмірі 25 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, починаючи з 23 жовтня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Пенсійний фонд України не є належним відповідачем, який має здійснювати позивачу перерахунок пенсії, як судді у відставці.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (в редакції, чинній на час звільнення позивача; далі - Закон № 2453-VІ) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 цього Закону).

Відповідно до частини третьої ст. 138 Закону №2453-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Законом № 2453-VІ не встановлено окремого правила щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в частині 4 статті 138 цього Закону йдеться лише про те, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Аналіз наведених правових норм з урахуванням принципу єдності статусу суддів дає підстави для висновку про те, що позивач, як суддя у відставці, має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач має 21 повний рік стажу роботи на підставі судді, а тому має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 % заробітної плати. Наведене підтверджується відповіддю Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 25.07.2013 № 8084/09/М-560, що наявна в матеріалах справи (а.с. 46).

Чинне у період спірних правовідносин законодавство України не передбачало обов'язку органів Пенсійного фонду щодо самостійного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці (у разі наявності відповідних підстав) за власною ініціативою, без волевиявлення особи, яка одержує такі виплати.

Механізм реалізації права судді у відставці на перерахунок його довічного грошового утримання не визначено, а питання щодо такого перерахунку не врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891 або іншим нормативно-правовим актом.

Слід зазначити, що додатком № 2 до вказаного Порядку, встановлена лише форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Отже, за аналогією закону, такий перерахунок повинен здійснюватись виходячи із загальних правил перерахунку пенсії, встановлених пенсійним законодавством України.

За змістом абзаців 1, 2 частини 4 статті 45 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Аналогічне правило встановлено статтею 84 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», у відповідності до якої перерахунок призначеної пенсії провадиться при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

З урахуванням наведеного, та приписів статей 8, 9 КАС колегія суддів зазначає, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється за заявою особи, якій таке утримання призначено у разі виникнення у неї такого права.

Судом першої інстанції встановленою, що позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання 23.10.2015, а тому позов підлягає задоволенню саме із зазначеної дати.

Колегія суддів звертає увагу, що при формуванні наведеної вище правової позиції апеляційний суд використовував практику Вищого адміністративного суду України (ухвали від 20.10.2015 по справі № 554/8960/14-а, від 10.02.2016 по справі № 2а-8277/11/0205) та Верховного Суду України (постанови від 09.06.2015 по справі №21-472а15, від 17.03.2015 по справі №21-371а14).

Позивач також завертає увагу на те, що має почесне звання «Заслужений юрист України» (а.с. 8), у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача здійснити перерахування та виплату доплати за особливі заслуги перед Україною за почесне звання «Заслужений юрист України» в розмірі 25 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» № 1767-III від 01.06.2000 (далі - Закон № 1767-III) цей Закон передбачає встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною.

Пунктом 6 ст. 1 Закону № 1767-III передбачено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України особам, відзначеним почесним званням України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 1767-III особам, зазначеним у пунктах 2, 6 - 8 статті 1 цього Закону, пенсії за особливі заслуги встановлюються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері пенсійного забезпечення, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Згідно з ст. 4 Закону № 1767-III пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1767-III передбачено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.

Так, комісією по розгляду питань встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною при Київській міській державній адміністрації 12.11.2012 вирішено встановити ОСОБА_2 з 09.10.2012 пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 25 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, відповідно до п. 6 ст. 1 Закону № 1767-III (а.с. 33).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги в частині перерахування та виплати 25 % доплати за особливі заслуги перед Україною є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не заперечував права позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, однак дійшов помилкового висновку, що відповідачем у даній справі є Пенсійний фонд України, оскільки позивачем було заявлено вимоги саме до Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва.

Відповідно до п. 1, пп. 7 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці.

За таких обставин, Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва є належним відповідачем у даній справі.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року та задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 1832, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо перерахування ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2015 № 237/04, виходячи з розміру суддівської винагороди у 22 737 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять сім) грн.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) починаючи з 23 жовтня 2015 року: довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 відсотків суддівської винагороди працюючого судді, згідно довідки Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2015 № 237/04, виходячи з розміру суддівської винагороди у 22 737 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять сім) грн, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; доплати за особливі заслуги перед Україною в розмірі 25 (двадцять п'ять) % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Рішення є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.