Справа № 320/1754/16-а
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.04.2016
Справа № 320/1754/16-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
„15 квітня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Кучеренко Н.В.
при секретарі Левандовській О.М.
за участю представника відповідача Григор`євої Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком зі зменшенням на 10 років відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язати відповідача з 31 березня 2016 року призначити йому пенсію за віком зі зменшенням на 10 років відповідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідачем йому було відмовлено у призначенні вказаної пенсії з підстав відсутності інформації про його перебування в зоні відчуження.
Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що він перебуваючи на дійсній строковій службі у військовій частині № НОМЕР_1 (7445), в складі військової частини внутрішніх військ № 3217 (м. Київ) приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в зоні відчуження з 02 липня 1986 року по 30 жовтня 1986 року, зокрема в м. Прип`яті, хоча місце дислокації військової частини було с. Крисятичі.
Представник відповідача Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що позивач дійсно приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак в зонах радіоактивного забруднення, що не дає йому права на призначення пенсії за віком зі зменшенням на 10 років відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Суд, враховуючи доводи позивача, що викладені в позовній заяві, заперечення представника відповідача, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2 та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у травні і червні 1986 року, незалежно від кількості робочих днів, з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5, у 1987 році не менше 14 робочих днів, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, серія НОМЕР_2 від 25 січня 1994 року /а.с.8/.
Також, вказана обставина підтверджується копією військового білету, серії НОМЕР_3 , відповідно до якого в період з 02 липня 1986 року, наказ № 149, по 30 жовтня 1986 року, наказ № 247, ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі В/Ч 3217 м. Київ, довідкою-підтвердження, виданою Військовою частиною № НОМЕР_1 від 17 січня 1994 року, відповідно до якої ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та за період знаходження в зоні отримав дозу опромінення 5,1 рентген, посвідченням № 4, виданим командиром Військової частини № НОМЕР_4 , від 26 жовтня 1987 року, відповідно до якого ОСОБА_1 приймав участь при виконанні завдання уряду по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с.7,9,10/
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, відповідач, відповідно до рішення № 1080 від 11 березня 2016 року, відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки за поданими документами неможливо визначити право на зниження пенсійного віку.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.
Згідно зі ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в МЮУ 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком, в тому числі, додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 року, 04.09.2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-XII. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Надані позивачем документи підтверджують право ОСОБА_1 на зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з урахуванням наданих ним документів вказує на те, що він відпрацював і у зоні відчуження з 02 липня 1986 року по 30 жовтня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Аналізуючи зібрані у справі матеріали і докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи наявність страхового стажу, що підтверджується копією трудової книжки позивача, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1 ст.46 Конституції України, ст.ст.14,15,55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-72, 87, 99, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України», суд
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити в повному обсязі.
Визнати неправомірними дії Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зменшенням на 10 років відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 31 березня 2016 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням на 10 років відповідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнути з Мелітопольського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в дохід держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Н.В.Кучеренко