Справа № 161/9947/15а,2а/161/371/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 876/9395/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПФ України в м. Луцьку Волинської області, в якому просив : 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі меншому, ніж передбачений ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в період з 01.01.2014 року; 2) зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.01.2014 року, з врахуванням вже проведених нарахувань.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.07.2015 року даний адміністративний позов за період з 01.01.2014 року до 01.01.2015 року залишено без розгляду.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.07.2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними дії УПФ України в м. Луцьку Волинської області, пов'язані з відмовою у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано УПФ України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком починаючи з 01.01.2015 р.. Зобов'язано УПФ України в м. Луцьку Волинської області провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду завдану ОСОБА_1 в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2015 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 29.07.2015 року не погодився відповідач УПФ України в м. Луцьку Волинської області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду є безпідставною, прийнята з порушенням норм матеріального права і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що виплата відповідачем пенсій призначених позивачу на підставі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проведена вірно, з врахуванням порядку та розмірів встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 29.07.2015 р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС та є інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 5).

На звернення позивача про проведення йому перерахунку державної та додаткової пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідачем у задоволенні такого відмовлено (а.с. 4).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу основної та додаткової пенсії, починаючи з 01.01.2015 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 % мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Матеріалами справи підтверджується, що за період із 01.01.2015 року відповідачем нараховано та виплачено позивачу державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно постанови КМ України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012 суд зазначив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, 28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 січня 2015 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір доплати до пенсії, передбачений ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджетів на 2015 рік.

Згідно з п.3 ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, виплачуючи позивачу ОСОБА_1 з 01 січня 2015 року пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права, а тому оскаржену постанову суду від 29.07.2015 року слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що позовні вимоги про визнання незаконними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2014 року до 01.01.2015 року залишено без розгляду ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.07.2015 року. Ця ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області - задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії за період з 01 січня 2015 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.04.2016 року.