Справа № 813/6106/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. Справа № 876/322/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівського національного аграрного університету на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 р. у справі за адміністративним позовом Львівського національного аграрного університету до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання неправомірною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Львівський національний аграрний університет звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання неправомірною та скасування вимоги № 07-15м/4202 від 08.07.2015 року в частині усунення порушень, пов'язаних з нанесенням збитків на загальну суму 1077,48 тис. грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Львівський національний аграрний університет подав апеляційну скаргу, вважаючи, що оскаржувана постанова винесена судом всупереч норм матеріального права та без повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт стверджує, що мотивами, якими керувався позивач подаючи позов до суду не була правильність обчислення збитків та їхнього розміру, а були підстави, на основі яких відповідач незаконно визнав дії Львівського національного аграрного університету порушенням.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Львівського національного аграрного університету за період з 01.01.2012 року по 28.02.2015 року за результатами якої складено акт від 08.06.2015 року №07-26/02, в якому викладено низку порушень та недоліків.

Львівський національний аграрний університет в межах процедури адміністративного оскарження звертався до ДФІ у Львівській області з запереченнями (зауваженнями) до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ЛНАУ за період з 01.03.2012 року по 28.02.2015 року.

Однак, згідно з висновком відповідача 07.07.2015 року на заперечення до акта від 08.06.2015 року №07-26/02 ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського національного аграрного університету за період з 01.01.2012 року по 28.02.2015 року, яка проведена ДФІ у Львівській області, заперечення позивача не враховано.

За результатами перевірки та на підставі складеного акту відповідачем надіслано до Львівського національного аграрного університету листа від 08.07.2015 року № 07-15м/4202, в якому викладено відповідні порушення та висунуто вимогу опрацювати матеріали ревізії та повністю усунути виявлені порушення законодавства, в тому числі: усунення порушення щодо покриття видатків спеціального фонду за рахунок асигнувань загального фонду Горохівським коледжем на суму 166,3 тис грн, Івано-Франківським коледжем 161,0 тис. грн, та Екологічним коледжем 71,4 тис. грн; усунення порушення щодо зайвого одержання коштів із загального фонду Державного бюджету України та покриття видатків спеціального фонду за рахунок проведення асигнувань загального фонду оплати праці вахтерів гуртожитків та сплату відповідних нарахувань на заробітну плату Івано-Франківським коледжем в сумі 118,1 тис. грн, Чернівецьким коледжем 108,6 тис. грн, Горохівським коледжем 92,2 тис. грн, Золочівським коледжем 85,9 тис. грн, Стрийським коледжем 54,6 тис. грн та Екологічним коледжем 48,3 тис. грн; відшкодування, згідно норм чинного законодавства, Екологічним коледжем вартість двох квартир в будинку на вул. Карбишева, 6, загальними площами 51,95 кв.м. та 36,10 кв.м. (в тому числі за рахунок осіб, які отримали їх безпідставно) враховуючи їх ринкову вартість; повернення (згідно норм чинного законодавства) до Державного бюджету за рахунок 6-ти жильців будинку на вул. Карбишева, 6 за надлишкову загальну площу квартир кошти в загальній сумі 78,6 тис. грн, в іншому випадку стягнути з винних осіб у порядку та розмірі, встановленому статтями 130-136 КЗпП України завдану матеріальну шкоду (збитки); усунення порушення в частині безпідставної оплати праці працівників Львівського національного аграрного університету в сумі 51,6 тис. грн (в тому числі встановити винних осіб та стягнути з них у порядку, встановленому статтями 130-136 КЗпП України завдану Львівському національному аграрному університету матеріальну шкоду (збитки)); усунення порушення в частині безпідставної оплати праці працівникам Золочівського коледжу в сумі 40,88 тис. грн (в тому числі встановити винних осіб та стягнути з них в порядку, встановленому ст. 130-136 КЗпП України завдану університету матеріальну шкоду (збитки).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, але не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі відповідають матеріалам справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Так, згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 вказаного Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 цього ж Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також цим Положенням передбачено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, яка розглядається, інспекція пред'явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії Львівського національного аграрного університету.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За таких обставин, адміністративний позов Державної установи про визнання протиправної та скасування вимоги від 08.07.2015 року № 07-15м/4202, що стосується відшкодування завданих збитків задоволенню не підлягає, оскільки правильність визначення цих збитків може бути перевірена виключно в межах справи за позовом Фінінспекції про стягнення цих збитків.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 21 квітня 2015 року у справі №21-76а15.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівського національного аграрного університету залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі № 813/6106/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 20.04.2016р.