Справа № 823/307/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року справа № 823/307/16

м. Черкаси

12 год. 22 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

представників позивача - Микитенка В.В. (за посадою), Кучеренко Н.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, третя особа Корсунь - Шевченківська об'єднана державна податкова інспекція (Городищенське відділення) Головного управління ДФС у Черкаській області, про скасування постанови про накладення арешту,

встановив:

30 березня 2016 року до суду з позовною заявою звернулася Старосільська сільська рада Городищенського району Черкаської області (далі - позивач), в якій просить скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 14.03.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50138848.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Корсунь - Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією (Городищенське відділення) Головного управління ДФС у Черкаській області вимоги про сплату виконавчим комітетом Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області суми боргу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з нарахуваня недоїмки, штрафу та пені на суму 43660 грн 57 коп. та на суму 27554 грн 83 коп. На підставі вимог про сплату боргу державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області відкрито виконавче провадження. 17.03.2016 на адресу виконавчого комітету Старосільської сільської ради надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 14.03.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Позивач зазначає, що дана постанова обмежує та порушує права територіальної громади с. Старосілля Городищенського району Черкаської області, оскільки боржником за виконавчим провадженням є Виконавчий комітет Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, проте власником майна є територіальна громада с. Старосілля Городищенського району Черкаської області.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, судове засідання просив провести без його участі.

Третя особа засобами факсимільного зв'язку надіслали на адресу суду заперечення проти позову, в яких просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області знаходиться виконавче провадження №50138848 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-867-25 виданої 22.12.2015 Корсунь-Шевченківською ОДПІ про стягнення з виконавчого комітету Старосільської сільської ради боргу в сумі 43660,57 грн.

Постановою державного виконавця від 12.02.2016 відкрито виконавче провадження (а.с. 27).

14.03.2016 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 6).

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Вирішуючи даний спір стосовно заявленої вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок примусового виконання рішень державною виконавчою службою передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та здійснюється на підставі виконавчих документів.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1,2 статті 8 Закону № 606 передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Частина 2 ст. 11 Закону № 606 передбачає, що державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606 державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону 606, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч. 2 ст. 57 Закону 606).

Згідно з ч. 3 ст. 57 Закону №606 постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Підпункт 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначає, що розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Отже, норми чинного законодавства України покладають на державного виконавця обов'язок щодо накладення арешту на майно боржника для забезпечення реального виконання рішення.

Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено, неправомірність дій відповідача щодо накладення арешту на майно боржника згідно постанови державного виконавця від 14.03.2016 ВП №50138848 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На твердження позивача, про те, що майно на яке накладено арешт не належить боржнику суд зазначає таке.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 60 Закону № 606-ХІV, відповідно до норм якої, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2016 року