Справа № 807/576/16
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/576/16

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М., вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 обласної ради де третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 обласної ради де третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» яким просить суд;

1.Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 обласної ради від 17.03.2016 року №217;

2.Скасувати розпорядження ОСОБА_2 обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 обласної ради 17.03.2016 року №12.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Згідно з вимогами ст. 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Тому, не є публічною службою у розумінні КАС України діяльність керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, установ.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

При цьому, спір, що виник із трудових відносин та не пов'язаний із проходженням публічної служби, має розглядатися судами в порядку цивільного судочинства.

Правова позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України у постанові від 20.03.2007 року по справі №21-1385во06, яка в силу вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом при вирішенні даного питання.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, ОСОБА_1 перебував на посаді директора Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» на підставі контракту від 30.08.2010 року, укладеного з ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією.

17.03.2016 року головою ОСОБА_2 обласної державної адміністрації та головою ОСОБА_2 обласної ради прийнято спільне розпорядження №12 «Про звільнення директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород».

17.03.2016 року ОСОБА_2 обласною радою прийнято рішення «Про управління ОСОБА_2 обласним комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт «Ужгород» № 217, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» згідно з п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Вказані розпорядження та рішення оскаржуються позивачем в межах поданого ним адміністративного позову та стосуються його звільнення з посади директора Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» .

У разі задоволення таких позовних вимог, способом захисту порушених прав є поновлення на займаній посаді.

Як вказує сам позивач у поданій позовній заяві, що питання про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на попередній роботі та займаній посаді директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» з 29.03.2016 року, скасування наказу Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» від 25.03.2016 року №26/0 про звільнення ОСОБА_1, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є предметом розгляду в Ужгородському міськрайонному суді, в порядку ЦПК України, відтак дані позовні вимоги повинні розглядатися в межах цивільної справи, про поновлення позивача на посаді.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що діяльність директора комунального підприємства ОСОБА_2 обласної ради не є публічною службою в розумінні КАС України, оскільки з ним укладається контракт у відповідності до вимог КЗпП України на основі Типової форми, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1995 року №597.

Таким чином суд констатує, що хоч відповідачем у даних правовідносинах і є субєкти владних повноважень, однак предметом спору є правомірність рішень про звільнення позивача з посади, діяльність на якій не являється публічною службою у розумінні п.15 ч.1 ст.3 КАС України, що виключає публічно-правовий характер даного спору, а відтак юрисдикція адміністративних судів на розгляд і вирішення заявлених позивачем вимог у розумінні ст. 17 КАС України не поширюється.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

При вирішення цього питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 28.03.2006 року у справі "Мельник проти України" (п.п. 22, 23).

Передбачене статтею 6 Конвенції право на справедливий суд в контексті формулювання "суду, встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України").

Тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 обласної ради де третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Ужгород» про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та доданими документами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через ОСОБА_2 окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_4