Справа № 812/1732/15
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року справа №812/1732/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 березня 2016 року у справі № 812/1732/15 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Виробничо-комерційного підприємства «Гиргис» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Виробничо-комерційного підприємства «Гиргис», в якому просило: стягнути з виробничо-комерційного підприємства «Гиргис» адміністративно-господарську санкцію за 2012 рік у сумі 13017,65 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16 квітня 2013 року до 15 серпня 2014 у розмірі 2537,27 грн., разом 15554,92 грн. (а. с. 4-6)

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 3 березня 2016 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (а. с. 98-100).

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки законодавством України не передбачено звільнення підприємства від адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів незважаючи на ту обставину, що інваліди не направлялися до підприємства (а. с. 107-109).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні за матеріалами, наявними у справі.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Виробничо-комерційне підприємство «Гиргис», є юридичною особою та зареєстрований у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (а. с. 38).

Відповідно до інформації за показниками акту перевірки Держпраці з Єдиної інформаційної Автоматизованої Бази даних щодо реєстрації роботодавців та даних про зайнятість і працевлаштування інвалідів від Виробничо-комерцйного підприємства «Гиргис» код ЄДРПОУ .02.2014 Держпрацею проведено позапланову перевірку відповідача за 2012 рік, за результатами якої складено акт №12-12-169/0006 (далі - Акт перевірки), результат перевірки - звіт не надано, сума санкцій - 13017,65 грн (а. с. 12).

Позивачем - Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів на підставі Акту перевірки здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2012 році на суму 13017,65 грн. та розрахунок суми пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій на суму 2537,27 грн. (а. с. 13).

Вказані розрахунки здійснені з застосуванням показника кількості нестворених робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, який становить 1 особу.

Вставлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Спірним у справі є правомірність застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2012 році в сумі 13017,65 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16 квітня 2013 року до 15 серпня 2014 у розмірі 2537,27 грн., а разом 15554,92 грн.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно статті 20 зазначеного вище Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена законодавством, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Статтею 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», встановлено, що інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що працевлаштування інвалідів залежить від їх волевиявлення при зверненні до підприємства чи служби зайнятості.

Тобто, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Зазначена правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України в постанові від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11 та від 26 червня 2012 року № 21-105а12 про те, що на підприємство не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Як зазначалося раніше, підставою для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2012 році та пені за порушення термінів сплати зазначених санкцій стали висновки Акту перевірки, якими встановлено неподання звітів за формою 10-ПІ за 2012 рік.

На підтвердження того, що звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2012 рік форми № 10-ПІ відповідачем до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не подавався, позивач посилається на інформацію з Єдиної інформаційної Автоматизованої Бази даних щодо реєстрації роботодавців та даних про зайнятість і працевлаштування інвалідів (а. с. 12).

Колегія суддів не приймає зазначений доказ як належний, оскільки тільки зі змісту Акту перевірки можна встановити наявність або відсутність підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

З листа Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області від 03.02.2016 №02-29/57 встановлено, що підтвердити факт перевірки Виробничо-комерційного підприємства «Гиргис» та надати копію акту перевірки №12-12-169/0006 від 21.02.2014 не вважається можливим, у зв'язку з проведенням бойових дій на території м. Луганська архівні матеріали перемістити не вважалось можливим (а. с. 60)

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не надано до суду Акт перевірки, на висновках якого ґрунтується позовна заява.

З огляду на аналіз вказаних норм законів, якими регулюються спірні відносини, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2012 році, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного колегія суддів вирішила, що суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст.200 ч.1, ст.205 ч.1, ст.206, ст.212, ст.254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 березня 2016 року у справі № 812/1732/15 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Виробничо-комерційного підприємства «Гиргис» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова