Справа № П/811/3457/15
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2016 рокусправа № П/811/3457/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Суховарова А.В. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 08.10.2015;

Про визнання протиправним та скасування рішення № від 04.12.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником не нарахованого єдиного внеску;

Про визнання протиправним та скасування вимоги Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про сплату боргу № Ф- В0000 481701 від 04.12.2015.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016р. позов задоволено частково.

Суд постановив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 08.10.2015 р. № , в частині збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 4225,47грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 1056,37грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області № від 04.12.2015, в частині збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суми штрафної санкції у розмірі 794,07 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 04.12.2015 № Ф- В , в частині стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8740,82 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Позивачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини справи.

Зазначено, що судом першої інстанції не враховано вимоги п. «в» пп. 138.10.4 ст. 138 Податкового кодексу України, відповідно до якого ПДВ може бути включеним до складу витрат платника, за умови виконання обмежень, визначених пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України.

Також зазначено, що суд першої інстанції не врахував те, що відповідачем не визнано витрати ФОП ОСОБА_1 по сумам ПДВ сплаченим до бюджету, а не ті суми ПДВ, що включені до ціни придбаного позивачем товару.

Крім того, зазначено, що позивачем правомірно було включено до складу витрат у 2013році суму судового збору 5161,5грн. відповідно до пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України.

Відповідачем також було подано апеляційну скаргу, просить оскаржену постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги встановлені актом перевірки від 29.07.2015 № 523/11-23-17-01/НОМЕР_4 порушення при віднесенні позивачем до валових витрат вартості придбаного у 2013 та 2014роках бензину.

Також зазначено, що суд першої інстанції невірно вирішив питання розподілу судових витрат.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача не з'явився, повістка була отримана 28.03.2016.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі акту перевірки від 29.07.2015 № 523/11-23-17-01/НОМЕР_4 відповідачем 08.10.2015 було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 12402,34 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 3100,59 грн., № від 04.12.2015, яким стосовно позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 2330,71 грн.

04.12.2015 відповідачем направлена вимога про сплату боргу № Ф- В про стягнення з позивача суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 25655,48 грн.

Актом перевірки було встановлено порушення п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено суму податкового зобов'язання з єдиного внеску на загальну суму 27446,52 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 22749,72 грн. та за 2014 рік в сумі 4696,80 грн.;

пп 139.1.6, пп 139.1.9, пп 139.1.11, п. 139.1 ст. 139, пп. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 13176,57 грн., в т.ч. за 2013 рік в сумі 9834,19 грн., за 2014 рік в сумі 3342,38 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог зазначив, що позивач довів реальність господарських операцій з придбання пального у ТОВ «УНК», ТОВ «БЕЛ ОІЛ», а тому правомірно включив до витрат вартість придбаного пального у 2013 р. у розмірі 23399,78 грн., а також у 2014 р. у розмірі 6529,50 грн.

В частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмолено, судом першої інстанції постанова обґрунтована тим, що відповідно до вимог ст. 177 Податкового кодексу України, податковим законодавством заборонено позивачу включати до витрат суму податку на додану вартість сплаченого до бюджету у 2013 - 2014 роках та суми судового збору, сплаченого в 2013році.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, між позивачем (покупець) та ТОВ «УНК» (продавець) було укладено договір поставки пального.

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с. 173), товарно-транспортні накладні (т.2, а.с. 198), акти здачі-прийняття товару (т.1, а.с. 201), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 193, 195-196, 200).

ТОВ «УНК» виписано позивачу податкові накладні за серпень 2013 року на загальну суму 38970,42 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 7794,08 грн., за липень 2013 року на загальну суму 2375 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 475 грн. (т. 1, а.с. 197, 199).

Також, що між позивачем (покупець) та ТОВ «БЕЛ ОІЛ» (продавець) було укладено договір поставки пального.

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с. 91-93,174), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 203).

ТОВ «БЕЛ ОІЛ» виписано позивачу податкову накладну за листопад 2014 року на загальну суму 6184,42 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 1236,88 грн. (а.с. 202).

Між позивачем (покупець) та ТОВ «Апріорі К» (продавець) були укладені договори поставки №1 від 08.01.2013, № 4 від 10.01.2014, за правилами «Інкотермс», тобто поставку здійснював продавець (т.1, а.с. 100-101).

На підтвердження придбання вищевказаного товару позивачем надано видаткові накладні (т.1, а.с.97,175), платіжні доручення на підтвердження оплати (т.2, а.с. 193, 196, 205).

ТОВ «Апріорі К» виписано позивачу податкові накладні за грудень 2014 року на загальну суму 345,08 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 69,02 грн. (т. 1, а.с. 204).

В подальшому пальне було реалізовано (т1., а.с. 95, 102, 104-105, 206, 207-212, т. 2, а.с. 17-37).

Відповідно до п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З матеріалів справи вбачається, що укладені позивачем з зазначеними вище підприємствами договори відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими, а факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними та податковими документами.

Таким чином судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що позивач довів реальність господарських операцій пального, а тому правомірно включив до витрат вартість придбаного пального у 2013 р. у розмірі 23399,78 грн., а також у 2014 р. у розмірі 6529,50 грн.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно скасовано податкове повідомлення-рішення від 08.10.2015 № , в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності з основного зобов'язання на суму 4225,47 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 1056,37 грн.

Враховуючи часткове скасування податкового повідомлення-рішення від 08.10.2015 № про збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення-рішення № від 04.12.2015, в частині збільшення суми штрафної санкції у розмірі 794,07 грн., а також вимогу про сплату боргу від 04.12.2015 № Ф- В в частині стягнення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8740,82 грн.

Щодо решти позовних вимог, то судом першої інстанції було вірно встановлено, що податковим законодавством заборонено позивачу включати до витрат суму податку на додану вартість сплаченого до бюджету у 2013 - 2014 роках, оскільки відповідно до п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача стосовно його права включати до витрат суми сплаченого судового збору, то ці доводи не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку, позивачу податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за включення до витрат суми судового збору 5161,50 грн. не було визначено (а.с. 129 том 1).

Колегія суддів також вважає доводи апеляційної скарги відповідача про невірний розподіл судових витрат помилковими.

Відповідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідач по справі виступає Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, то суд правомірно стягнув судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Таким чином, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Н.П. Баранник