Справа № 808/8261/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" квітня 2016 р. справа № 808/8261/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Губар Т.А.,

за участю представника позивача Дмитрієва Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. у справі №808/8261/15

за позовом Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006"

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610149/1 від 05.09.2015 року відповідача.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод №2а).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що під час аналізу товарно-супровідних документів встановлено, що у поданих позивачем документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема: відповідно до додатку від 24.06.2015р. №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 31.01.2015р. №14RS08UA408G оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати не пізніше 26.06.2015р. Згідно з банківським платіжним документом від 26.06.2015р. №FT3037 здійснено оплату у розмірі 543 616 доларів США по контракту від 26.06.2015р. №14RS08UA408G.

Разом з тим, до митного оформлення надано контракт від 31.01.2015р. №14RS08UA408G.

Декларантом не надано висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, специфікації.

Опрацюванням додатково наданих документів встановлено, що у витязі з каталогу не зазначено цінову інформацію, яка могла б бути використана для визначення митної вартості товару. Крім того, в прайс-листі виробника умовою поставки є 100% передплата, а відповідно до банківського платіжного документу від 26.06.2015р. №FT3037 здійснено оплату у сумі 543 616 доларів США за контрактом, реквізити якого відрізняються від наведеного в графі 44 МД, поданій для здійснення митного оформлення товару позивача.

Отже, обставини справи свідчать про те, що надані позивачем разом з МД документи, а також додатково надані документи не давали можливості митниці встановити дійсну митну вартість товару, що ввозився до України, що й стало підставою для прийняття рішення про коригування цієї вартості.

Разом з тим, всупереч фактичним обставинам справи та доводам митниці суд дійшов необ'єктивного висновку, що позивач на обґрунтування заявленої митної вартості імпортованого товару за першим методом подав всі необхідні документи.

На думку відповідача, суд першої інстанції формально поставився до доказів, наявних в матеріалах справи, оскільки відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості митним органом застосовано метод визначення митної вартості 2б а саме, щодо подібних товарів, а не метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод №2а), як зазначає суд першої інстанції, що дає змогу прийти до висновку про необ'єктивний розгляд справи.

На думку відповідача, у спірному рішенні про коригування митної вартості наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товару позивача та прийняття спірного рішення діяла у відповідності до вимог закону, інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 31 січня 2015 року між позивачем та компанією Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD укладено контракт на поставку товару №14RS08UA408G (далі- Контракт), відповідно до умов якого, у порядку і строки, визначених контрактом, продавець -Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD зобов'язується поставити та передати у власність покупця - ПП "Бізон-Тех 2006" товар, що є засобами захисту рослин, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п.1.2, 5.1, 6.3 Контракту асортимент, кількість та ціна товару, строки розрахунку за товар вказуються у додатках до Контракту.

Згідно п.3.1 Контракту продавець зобов'язується поставити товар позивачу на умовах CIF, морський порт Одеса або Іллічівськ, Україна (згідно з Інкотермс). Пунктом 3.2 Контракту передбачено, що портом відвантаження є порт Шанхай, Китай.

24 червня 2015 року між позивачем та Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD укладено та підписано додаток №3 до контракту №14RS08UA408G від 31.01.2015 на поставку продукції, зокрема: Циперметрин, 50 г/л + хлорпірифос 500 г/л в каністрах по 5 літрів, у кількості 24 480 літрів, за погодженою сторонами Контракту ціною на умовах CIF, Одеса - 5 дол. США за 1 літр на загальну суму 122 400 дол. США.

Усього за додатком №3 позивачем придбавався товар на загальну суму 543 616,00 доларів США, на умовах 100% передоплати не пізніше 26.06.2015р.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару 01.09.2015р. позивачем до митного посту "Одеса-порт" Одеської митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД2 №500060001/2015/016244, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 122400,00 доларів США, за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією №500060001/2015/016244 позивачем для здійснення митного оформлення подано:

- контракт від 31.01.2015р. №14RS08UA408G та додаток №3 від 24.06.2015р. до контракту;

- інвойс 1508UA127G від 29.07.2015р.;

- банківський платіжний документ про оплату поставленого товару від 26.06.2015р. №FT3037 та ін.

Перевіривши надані до митного оформлення товару документи, митний орган дійшов висновку, що вони містять розбіжності, а саме: відповідно до додатку від 24.06.2015р. №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 31.01.2015р. №14RS08UA408G оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати не пізніше 26.06.2015р. Відповідно до банківського платіжного документу від 26.06.2015р. №FT3037 здійснена оплата у розмірі 543 616,00 доларів США по контракту від 26.06.2015р. №14RS08UA408G. Проте, до митного оформлення наданий контракт від 31.01.2015р. №14RS08UA408G.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею направлено електронне повідомлення декларанту із зазначенням про необхідність надання наступних додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристик товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи за бажанням.

04.09.2015р. на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: висновок від 04.09.2015р. №20-12/09-2015 експерта ОСОБА_1 суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Одеський аукціонний центр" про визначення рівня ринкової вартості товару у доларах США на умовах постачання CIF - м. Одеса, Україна; прайс-лист Nanjing Red Sun International Trading Co., LTD, витяг з каталогу пестицидів.

Відповідно до електронного повідомлення відповідача від 05.09.2015р. в ході проведення аналізу наданих позивачем митному органу додаткових документів відповідачем встановлено, що у витязі з каталогу не зазначається цінова інформація, що могла б бути використана для визначення митної вартості товару; в прайс-листі виробника товару умовою поставки є 100% передоплата, а відповідно до банківського платіжного документу від 26.06.2015р. №FT3037, вказаного в митній декларації №500060001/2015/016244, здійснена оплата в сумі 543 616 доларів США за контрактом, відмінним від наведеного в графі 44 даної митної декларації.

05.09.2015р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610149/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2015/00280, та визначено митну вартість із застосуванням другорядного методу за ціною договору щодо ідентичних товарів. Товар був випущений у вільний обіг у відповідності до X розділу Митного кодексу України під гарантійне зобов'язання.

За висновком суду першої інстанції, рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки жодна з виявлених відповідачем розбіжностей не впливає на визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті,- це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Згідно з п. 1.2. Контракту на поставку товару №14RS08UA408G від 31.01.2015 року (далі - Контракт) асортимент, кількість та ціна товару вказуються в додатках до цього Контракту, що є його невід'ємними частинами. Згідно з п. 5.1. Контракту, ціни по даному Контракту встановлюються в доларах США і вказуються в додатках до даного Контракту. Згідно з п. 6.3. Контракту строки розрахунку за товар вказуються в додатках до даного Контракту.

В електронному повідомленні від 03.09.2015 року відповідач зазначив, що «під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих за ЕМД від 01.09.2015 №500060001/2015/016244 було встановлене наступне. У зв'язку із тим, що подані документи містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до додатку від 24.06.2015 №3 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 31.01.2015 №14RS08UA408G оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати не пізніше 25.06.2015. Відповідно до банківського платіжного документу від 26.06.2015 №FT3037 здійснена оплата у розмірі 543 616 дол. США по контракту від 26.06.2015 №14RS08UA408G. Проте, до митного оформлення наданий контракт від 31.01.2015 №14RS08UA408G. Враховуючи вищезазначене відповідно до п.3 ст.53 МК України вимагаємо протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.»

Судом встановлено, що разом з митною декларацією №500060001/2015/016240 позивачем для здійснення митного оформлення було, окрім контракту, подано:

- додаток №3 від 24.06.2015 року до Контракту. Пункт 1 цього додатку містить інформацію про Товар, а саме: назву Товару, його кількість (24 480 літри), ціну за одиницю (5,00 доларів США) та ціну всього Товару (122 400,00 доларів США);

- інвойс 1508UA127G від 29.07.2015 року, який містить інформацію про назву Товару, його кількість, ціну за одиницю та ціну всього Товару;

- банківський платіжний документ про оплату Товару від 26.06.2015 року FT3037 (далі - Банківський документ), у призначенні платежу якого містяться посилання на номер Контракту (№14RS08UA408G) та дату Додатку №3 до нього (24.06.2015 року).

На підтвердження того, що товар, поставлений позивачу за Додатком №3 від 24.06.2015 року до Контракту на поставку товару №14RS08UA408G від 31.01.2015 року, був оплачений в повному обсязі, а саме за Банківським платіжним документом від 26.06.2015 року № FT3037, позивач надав суду додатковий письмовий доказ, а саме: Лист NANJING RED SUN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD від 09.10.2015 року (який є продавцем товару за Контрактом). У вказаному листі продавець також підтверджує, що призначення платежу, а саме: «Prepayment for plant protection by the contract 1RS08UA408G dd 24.06.2015» у вищевказаному Банківському платіжному документі було сформульовано саме так на прохання продавця Товару. У ньому вказано номер Контракту та дата Додатку до нього для визначення продавцем за яким саме додатком до контракту оплачується товар, оскільки останніх було декілька.

З наведеного вбачається, що витребувані відповідачем документи жодним чином не пов'язані з виявленими розбіжностями в даті Контракту та не можуть усунути ці розбіжності, що стали підставою для сумнівів під час митного оформлення.

Крім того, додаток №3 до контракту від 31.01.2015р. №14RS08UA408G, за яким було здійснено позивачем оплату товару, є складовою частиною контракту від 31.01.2015р. №14RS08UA408G, тому саме контракт від 31.01.2015р. №14RS08UA408G і було вказано позивачем у митній декларації №500060001/2015/016244.

Колегія суддів також зазначає, що митний орган у повідомленні від 03.09.2015 року (а.с.39) помилково зазначив дату контракту 26.06.2015 р. замість 24.06.2015 року (а.с.35).

Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявність обставин, визначених ч.3 ст.53 МК України, для витребування додаткових документів, з огляду на що дії митниці по витребуванню додаткових документів є протиправними.

Також, в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 Верховний Суд України зазначив, що «митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Враховуючи викладені обставини справи та зазначені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що судом першої інстанції вказано, що було застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод №2а), а насправді було застосовано метод визначення митної вартості 2б - щодо подібних товарів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це можливо вважати опискою суду, яка не вплинула на суть рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. у справі №808/8261/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун