Справа № 461/11802/14-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. Справа № 876/12302/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр імені Богдана Хмельницького» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр імені Богдана Хмельницького» до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр імені Богдана Хмельницького» звернулося в суд з адміністративним позовом до управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради , управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправними дії УКВ ДЕП ЛМР щодо відмови ТОВ «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» у включенні об'єкта по вул. Б.Хмельницького, 11 у м. Львові до переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу та у підготовці проекту ухвали про внесення доповнень до ухвали ЛМР №772 від 04.09.2000 року «Про кінотеатри м. Львова» та зобов'язати включити даний об»єк до приватизації шляхом викупу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуваною ухвалою ЛМР внесла ДКП - Кінотеатр ім. Б.Хмельницького до переліку об'єктів соціальної сфери, що підлягають приватизації, однак, без визначення способу приватизації. 05.09.2014 року позивач отримав від УКВ ДЕП ЛМР відмову у внесенні доповнень до Ухвали №772. Вказує, що серед виключних підстав відмови у приватизації, передбачених ч.5 ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» відсутня така правова підстава як перебування підприємства у процесі ліквідації, на яку покликався відповідач.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» подало апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального права, а тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

При тому доводи апеляційної скарги обґрунтовує зокрема тим, що відносини щодо приватизації нерухомого майна ДКП - Кінотеатр ім. Б. Хмельницького, що є окремим індивідуально визначеним майном та в силу положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» належить до об'єктів малої приватизації - регулюється саме вказаним Законом, а не Законом України «Про приватизацію державного майна», норми якого застосував суд першої інстанції. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги той факт, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2014 р. у справі № 461/9313/14а, яка набрала законної сили, встановлено факт протиправності проведення УКВ ДЕП ЛМР процедури ліквідації ДКП - Кінотеатр ім. Б.Хмельницького та скасовано наказ, яким затверджено склад ліквідаційної комісії цього підприємства. Відмову УКВ ДЕП ЛМР вважає безпідставною та незаконною, яка не базується на приписах чинного законодавства України. Необґрунтованим є висновок суду на те, що вимоги позивача не узгоджуються з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» в частині права позивача на приватизацію об'єкту шляхом викупу. Також зазначає, що Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств» визначено пріоритети та принципи приватизації, одним з яких є принцип пріоритетного права трудових колективів на придбання майна своїх підприємств, ч. 3 ст. 25 якого господарське визначено, що товариство, до складу якого ввійшло не менш як 50 відсотків працівників підприємства, майно якого приватизується шляхом продажу на аукціоні чи за конкурсом, створене згідно зі статтею 8 цього Закону, користується пріоритетним правом на придбання цього майна за рівних запропонованих умов купівлі. Крім того, вважає безпідставним висновок суду першої інстанції в частині того, що при викупі жодні умови до покупця не ставляться, який спростовано тим, що обмеження безпосередньо встановлені ухвалою Львівської міської ради № 772 від 04.09.2000 року «Про кінотеатри м. Львова», якою ДКП - Кінотеатр ім. Б. Хмельницького внесено до переліку об'єктів соціальної сфери, що підлягають приватизації згідно з Державною програмою приватизації за умови збереження функцій кінотеатру. Вказана ухвала є дійсною та підлягає обов'язковому виконанню.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено з урахуванням встановленого судом першої інстанції, що пунктом 4 ухвали Львівською міською радою прийнято ухвалу «Про кінотеатри м. Львова» від 04.09.2000 року внесено до переліку об'єктів соціальної сфери, що підлягають приватизації згідно з Державною програмою приватизації ДКП Кінотеатр ім. Б.Хмельницького за умови збереження функцій кінотеатру.

15.08.2014 року ТОВ «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» подав начальнику УКВ ДЕП ЛМР заяву про включення об'єкта - нерухомого майна по вул. Б.Хмельницького,11в м. Львові, яке перебуває на балансі ДКП «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького», до переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу.

Листом начальника УКВ ДЕП ЛМР від 05.09.2014 року прийнято негативне рішення щодо подано заяви та документи про включення об'єкта - нерухомого майна по вул. Б.Хмельницького, 11 в м. Львові повернуто заявнику на підставі того, що згідно вимог п.3 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна», з урахуванням ухвали Львівської міської ради від 05.07.2007 року №994 «Про результати фінансово-господарської діяльності львівських комунальних підприємств за 2006 рік та планові показники на 2007 рік» та наказу УКВ ДЕП ЛМР від 25.06.2014 року за №32-з «Про затвердження складу ліквідаційної комісії ДКП «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» відсутні правові підстави для приватизації способом викупу.

Відмолюючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова УКВ ДЕП ЛМР відповідає нормам чинного законодавства, що регулює сферу цих відносин, оскільки мотивована тим, що підприємство перебуває в процесі ліквідації.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

За змістом ч.5 ст.7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» відмова у приватизації можлива, зокрема, у випадках, коли є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства.

Згідно абзацу другого ч.3 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного майна» відмова в приватизації можлива у випадку, коли підприємство, що пропонується приватизувати, перебуває у процесі ліквідації.

При тому суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги твердження позивача, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2014 року у справі №461/9313/14а визнано незаконною ухвалу Львівської міської ради від 07.07. 2007 року №994, якою передбачено ліквідацію ДКП «Кінотеатр ім. Б. Хмельницького», так як нею лише скасовано наказ УКВ ДЕП ЛМР «Про затвердження складу ліквідаційної комісії» та визнано протиправними дії посадових осіб УКВ щодо виконання ухвали. В той же час як встановлено судом сама ухвала є чинною і підприємство надалі перебуває в процесі ліквідації.

Положеннями ст. 777 ЦК України визначено переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, на придбання речі, переданої у найм, у разі її продажу.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» не є наймачем спірного приміщення, так як договір оренди від 18.04.2011 року укладений між УКВ ДЕП ЛМР та Державно-комунальним підприємством «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Судом першої інстанції встановлено, що об'єкт по вул. Хмельницького,11 в м. Львові не виставлявся на продаж через конкурс чи на аукціоні. Отже, спосіб приватизації як викуп у спірних правовідносинах не може бути застосований.

Колегія судді також погоджується з висновком місцевого суду, що зберегти функції кінотеатру після приватизації можна лише продавши його на конкурсній основі, оскільки відповідно до п.2 ст. 18 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» до умов конкурсу відноситься зобов'язання покупця щодо збереження основних видів діяльності підприємства. При викупі жодні умови до покупця не ставляться і зберегти функції кінотеатру буде неможливо.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта в частині визнання пріоритетного права позивача щодо приватизації об'єкта комунальної власності шляхом викупу у зв'язку з тим, що ТОВ «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького» «Кінотеатр ім. Б. Хмельницького» створено з членів трудового колективу з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст.25 Закону України «Про приватизацію державного майна» господарське товариство, до складу якого ввійшло не менш як 50 відсотків працівників підприємства, майно якого приватизується шляхом продажу на аукціоні чи за конкурсом, створене згідно зі статтею 8 цього Закону, користується пріоритетним правом на придбання цього майна за рівних запропонованих умов купівлі.

З аналізу наведеної норми вбачається що, пріоритетне право трудових колективів на придбання майна своїх підприємств можливе за рівних запропонованих умов купівлі у випадку продажу майна на аукціоні чи за конкурсом та не передбачає застосування викупу.

Згідно чч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні адміністративного позову, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення щодо відмови у задоволенні заяви позивача про включення об'єкта - нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Б.Хмельницького,11, яке перебуває на балансі ДКП «Кінотеатр ім. Б.Хмельницького», до переліку об'єктів, що підлягають приватизації способом викупу.

У зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3,195,196,199,200,205,206,254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр імені Богдана Хмельницького» залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 04.12.2015 року у справі № 461/11802/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 20.04.2016р.