Справа № 754/1656/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клочко І.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Справа: № 754/1656/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 24.11.2015 р.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч.6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

24.11.2015 р. позивач звернувся до УПФУ в Деснянському районі м. Києва із заявою щодо призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої ним було додано копії відповідних документів.

16.12.2015 р. УПФУ в Деснянському районі м. Києва листом № 10690/06-1 повідомило позивача про відмову в задоволенні його вимог у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих виконання ним робіт саме в зоні відчуження.

Вважаючи таку відмову відповідача неправомірною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідними первинними документами підтверджується факт виконання позивачем у період з 20.05.1986 р. по 07.06.1986 р. робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 796-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV встановлено, що Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 р., незалежно від кількості робочих днів, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, установленого для одержання державних пенсій, на 10 років.

У пп. 5 п. 2.1. Порядку 22-1 закріплено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з п. 1, 2, 20 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 р. № 106, с. Замошня Чорнобильського району Київської області та с. Варовичі Поліського району Київської області належать до зон відчуження.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для призначення особи пільгової пенсії за ст. 55 Закону № 796-ХІІ є одночасна сукупність наступних обставин: 1) наявність в неї статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що має підтверджуватися відповідним посвідченням; 2) факт виконання нею певних робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з моменту аварії до 01.07.1986 р. незалежно від кількості робочих днів, що має підтверджуватися або довідкою форми 122, або іншими первинними документами, які містять необхідні відомості.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавством не визначено вичерпного переліку первинних документів, якими може бути підтверджено факт роботи особи в зоні ЧАЕС.

Виходячи з цього колегія суддів звертає увагу на те, що факт виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 20.05.1986 р. по 07.06.1986 р. у с. Варовичі і с. Замошня, які входять до переліку зон відчуження, підтверджується сукупністю відповідних первинних документів, а саме: посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р., яке є чинним і ніким не скасовано, довідкою Ватутінського районного військового комісаріату м. Києва від 27.02.1991 р. № 4/69, довідкою командиру військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2003 р. № 54, архівною довідкою від 02.04.1998 р. № 3/41-331, архівною довідкою від 17.11.2015 р. № 893, а отже, у даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для визнання його права на призначення пенсії на пільгових умовах за ст. 55 Закону № 796-ХІІ і відмова УПФУ у призначенні такої пенсії є неправомірною.

Доводи апелянта про те, що позивачем при зверненні до УПФУ не було надано довідки форми 122, яка є основним документом на підтвердження часу виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки наведеними вище нормами законодавства передбачено ряд альтернативних документів, які можуть бути подані особою замість довідки форми 122 і такі первинні документи були подані позивачем при зверненні за призначенням пенсії та повністю підтверджують факт виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, період і місце їх виконання та в сукупності підтверджують право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на умовах ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Твердження апелянта про те, що у первинних документах, поданих позивачем, відсутні відомості, необхідні для призначення йому пенсії на пільгових умовах, апеляційний суд вважає голослівними і такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає їх не обґрунтованими і безпідставними, а апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч з приписами ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії та не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, судова колегія вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС - України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.