Справа № 333/8513/15-а(2-а/333/22/2016)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 рокусправа № 333/8513/15-а(2-а/333/22/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2016 року по справі № 333/8513/15-а(2-а/333/22/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо відмови в призначені йому пенсії за віком з 21 жовтня 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та зобов'язати призначити йому пенсію за віком з 21 жовтня 2015 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, він має право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, оскільки після призначення пенсії по інвалідності він продовжував працювати та сплачував у встановленому порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

У поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що умовою для застосування показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, є наявність не менше 24 місяця страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу у позивача відсутній необхідного за Законом страховий стаж у 24 місяці з дати перерахунку пенсії, проведеного у 2006 році за заявою позивача.

Зважаючи на відсутність клопотань від усіх осіб про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя з 27.02.1996 року та отримує пенсію по інвалідності. Досягнувши пенсійного віку, 21 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення, перерахування та виплати йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 04.11.2015 року № 201/А-9 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для переведення пенсії позивача по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати по України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року та статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 5 листопада 1991 року визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Згідно частини 1 статті 9 Закону №1058-VI відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше мають застосовуватись приписи абзацу 3 частини 3 статті 45 Закону № №1058-VI, а саме перерахуноук її розміру із застосуванням частини 2 статті 40 цього Закону за умови, що пенсіонер продовжував працювати та набув не менше ніж 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви позивача від 13.03.2006 року, пенсію було перераховано в частині стажу, після чого її розмір розраховується виходячи із загального стажу роботи 32 років 3 місяці 7 днів. При цьому, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу позивачем у 2006 році відпрацьовано лише 12 днів.

Крім того, останній запис про трудову діяльність позивача у його трудовій книжці датований 27.01.2000 року (а.с.6). Інші докази на підтвердження роботи після проведення останнього перерахунку пенсії - 2006 року по 2015 рік позивачем до суду не надано, в позовній заяві та апеляційній скарзі про ці обставини суд не повідомлено.

Отже, позивач не набув 24 місяців страхового стажу, необхідного для застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії як передбачено статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для переведення пенсії позивача по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати по України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2016 року по справі № 333/8513/15-а(2-а/333/22/2016) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко