Справа № 602/591/15-а, 2а-602/20/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/11459/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І.О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника третьої особи - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року в справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька», ОСОБА_1 до Чайчинецької сільської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Лановецьке споживче товариство, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року Лановецьким районним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька», ОСОБА_1 до Чайчинецької сільської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Лановецьке споживче товариство, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 22 від 14 листопада 1997 року «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в склі Чайчинці»; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 20 від 01 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину»; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину»; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області №21 від 14 листопада 1997 року «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу було придбано в приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» будівлю магазину, але станом на момент звернення до суду вищевказаний об'єкт нерухомості зареєстровано за Лановецьким споживчим товариством, чим порушено права позивачів.

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що позивачем не доведено обставин, зазначених в позовній заяві.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача - приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» та представник третьої особи - ОСОБА_4, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, пояснення сторін, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі - закрити.

Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 14 листопада 1997 року № 22 «Про визнання права власності на приміщення магазину «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці» за Лановецьким районним споживчим товариством визнано право власності на магазин «Продтовари і промтовари» в селі Чайчинці та доручено Лановецькому районному бюро технічної інвентаризації провести його реєстрацію та видати реєстраційне посвідчення.

Також, 14 листопада 1997 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 21 «Про закріплення земельної ділянки в постійне користування», яким закріплено за Лановецьким районним споживчим товариством право постійного користування земельною ділянкою розміром 0,16 га, на якій розташований продовольчий і промисловий магазин в селі Чайчинці.

Згідно рішення загальних Зборів уповноважених пайовиків Лановецького районного споживчого товариства від 07 лютого 2003 року вирішено реорганізувати Лановецьке районне споживче товариство шляхом виділення Лановецького та Вишгородецького споживчих товариств, з переходом відповідної кількості пайовиків та передачею відповідної частини майна товариства.

11 грудня 2003 року Лановецькою районною державною адміністрацією зареєстровано Лановецьке споживче товариство, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_1 та копією Статуту Лановецького споживчого товариства.

Згідно акту передачі основних засобів станом на 01 квітня 2004 року з балансу Лановецького районного споживчого товариства до Лановецького споживчого товариства було передано основні засоби, в тому числі, магазин в селі Чайчинці, 1975 року введення в дію, залишковою вартістю 31290 гривень.

Вказані обставини також встановлені рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року у цивільній справі №602/226/14-ц, яке вступило в законну силу.

01 червня 2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 20 «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким визнано право власності на будівлю магазину АДРЕСА_1 споживчим товариством.

08 червня 2005 року Лановецьке споживче товариство звернулося до Лановецького районного бюро технічної інвентаризації з відношенням про виготовлення технічної документації на вказане приміщення магазину по АДРЕСА_1 та проведення реєстрації права власності на нього з видачею свідоцтва на право власності.

Рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину» за Лановецьким споживчим товариством повторно визнано право власності на спірне майно.

Рішенням сьомої сесії п'ятого скликання Чайчинецької сільської ради Лановецького району № 36 від 27 червня 2007 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 24 від 09 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», а згідно рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 29 від 18 липня 2007 року «Про визнання права власності на магазин» право власності на будівлю магазину по АДРЕСА_2 визнано за ПСП «Агрофірма «Чайчинецька».

12 вересня 2007 року Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації, на підставі рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 29 від 18 липня 2007 року, ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю магазину по АДРЕСА_2 та здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості на підставі виданого свідоцтва за цим підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно № 15892412 від 12 вересня 2007 року.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 246, ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» продало спірне майно позивачу ОСОБА_1 за 15000 гривень.

24 травня 2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області визнано недійсними та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради № 36 від 27 червня 2007 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 09 червня 2005 року» та рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 29 від 18 липня 2007 року щодо визнання за приватним сільськогосподарським підприємством агрофірмою «Чайчинецька» права власності на будівлю магазину по АДРЕСА_2

Згідно рішення Лановецького районного суду від 16 червня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину під АДРЕСА_2 від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 246, визнано за Лановецьким споживчим товариством право власності на вказану нежитлову будівлю, витребувано її з чужого незаконного володіння від ОСОБА_1 та повернуто її Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику. Вказане рішення суду також вступило в законну силу.

Крім цього, згідно рішення Господарського суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позовної заяви приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька» до Чайчинецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району від 09 червня 2005 року № 24 «Про визнання права власності на приміщення магазину».

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони зроблені без належного з'ясування того, чи цей спір належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивачів до суду), юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання права власності на нерухоме майно.

Прийняті виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області (як суб'єктом владних повноважень) рішення, про скасування яких просить позивач, є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок його виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власника нерухомого майна, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на нерухоме майно юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про те, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу нерухомого майна у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності цього набуття фізичною чи юридичною особою має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 11.11.2014р. у справі № 21-405а14, від 11.11.2014р. у справі № 21-493а14 та від 16.12.2014р. у справі № 21-544а14.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За вимогами п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року у справі № 602/591/15-а слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року в справі № 602/591/15-а - скасувати.

Провадження в справі № 602/591/15-а за позовом приватного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Чайчинецька», ОСОБА_1 до Чайчинецької сільської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Лановецьке споживче товариство, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 19 квітня 2016 року.