Справа № 816/204/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/204/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка М.В.,

представника відповідача - Килинник В.О.,

представника третьої особи - Плішкіна Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення від 03 грудня 2015 року № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов'язання здійснити державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,1304 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Кунцеве на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області у Державному земельному кадастрі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач протиправно відмовив у проведенні державної реєстрації земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Державного акту на землю.

Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 88 Водного кодексу України, вздовж річок з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Згідно з п. а, г ч. 2 ст. 61 Земельного кодексу України та п. 1, 4 ч. 2 ст. 89 Водного кодексу України встановлено, що у прибережних захисних смугах уздовж річок забороняється: розорювання земель, а також садівництво та городництво та будівництво будь-яких споруд, у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Частиною четвертою статті 9 Закону України "Про держаний земельний кадастр" визначено, що державний кадастровий реєстратор перевіряє відповідність поданих документів вимога законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 22 вказаного Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України "Про держаний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Враховуючи відсутність в Земельному кодексі України та Водному кодексі України норми які б регулювали передачу земельних ділянок водного фонду в приватну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, відповідачем прийнято рішення про неможливість визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

03.12.2015 позивач звернувся до Відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1304 га, яка розташована за адресою: с. Кунцеве, Новосанжарського району, Полтавської області.

Відповідач своїм рішенням від 03.12.2015 № РВ-015 відмовив позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Не погоджуючись з даними рішенням Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування та зобов'язання здійснити державну реєстрацію земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправним та скасування рішення від 03 грудня 2015 року № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, суд виходить із наступного.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Згідно з частиною першою статтею 21 цього Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до статті 22 вказаного Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Частиною другою статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Частинами п'ятої та шостою статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Підпунктом 15 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі по тексту Порядок № 1051) встановлено, що до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки: інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 66 Порядку № 1051 до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21 - 25 цього Порядку, про об'єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 70 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 73 Порядку № 1051 за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91 - 137 цього Порядку.

Відповідно до пункту 108 Порядку № 1051 під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється: 1) державна реєстрація обмежень у використанні земельної ділянки, що існують на момент державної реєстрації земельної ділянки; 2) внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктами 109 та 110 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Згідно з пунктом 111 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Відповідно до пунктів 67 та 74 Порядку № 1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Судом встановлено, що державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Новосанжарському районі при прийнятті оскаржуваного рішення не вказано яким саме вимогам, перелік яких визначено статтею 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", не відповідають подані на розгляд документи. Натомість у спірному рішенні міститься висновок щодо знаходження частини земельної ділянки в прибережній смузі водного об'єкту.

Статтею 88 Водного кодексу України встановлено, що з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивачем до відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області було подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за адресою Полтавська область, Новосанжарський район, с. Кунцеве. Зі змісту вказаної документації судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1304 га для ведення селянського господарства містить обмеження щодо її використання, а саме: охоронна зона навколо (вздовж) об'єкта енергетичної системи + 0,0269 га та прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах + 0,0529 га.

Відповідно до статті 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: 1) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; 2) зберігання та застосування пестицидів і добрив; 3) влаштування літніх таборів для худоби; 4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; 6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру було прийнято з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру. Однак доказів, невідповідності поданих позивачем документів вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру відповідачем суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем під час прийняття спірного рішення не було взято до уваги Державний акт на право приватної власності на землю серія РЗ № 649201, згідно якого ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею, 039 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського. Земельна ділянка розташована на території с. Кунцеве, Кунцівської сільської ради.

Вказаний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 602.

Згідно частини другої статті 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується.

Отже, право позивача на земельну ділянку є беззаперечним.

Згідно частини першої статті 154 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

Також, суд звертає увагу, що позивачем виконано всі вимоги для належного здійснення реєстрації відомостей стосовно земельної ділянки, що належить йому на праві власності, в тому числі виготовлено технічну документацію та подано заяву та відповідні додатки.

В ході розгляду справи судом встановлено, що до вказаних документів технічного змісту у відповідача претензії відсутні.

Таким чином, спірне рішення державного кадастрового реєстратора порушує права позивача, як власника земельної ділянки загальною площею 0,1304 га розташованою за адресою с. Кунцеве, Кунцівської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни від 03 грудня 2015 року № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,1304 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Кунцеве на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області у Державному земельному кадастрі, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Враховуючи прийняття відповідачем рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та те, що зобов'язання Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, суд вважає за необхідне з метою повного та всебічного захисту прав та законних інтересів позивача скористатись правом, передбаченим частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, та вийти за межі позовних вимог: зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віту Олександрівну повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 грудня 2015 року про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з урахуванням підстав скасування рішення від 03 грудня 2015 року № РВ-015.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віти Олександрівни від 03 грудня 2015 року № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області Килинник Віту Олександрівну повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 грудня 2015 року про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з урахуванням підстав скасування рішення від 03 грудня 2015 року № РВ-015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2016 року.

Суддя С.С. Бойко