Справа № 463/4160/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ К/800/22969/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Черпак Ю.К. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 26.09.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в зарахуванні стажу з 01.10.2007р. по 17.05.2012р. та в перерахунку пенсії; про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з врахуванням вказаного трудового стажу.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26.09.2014р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови в зарахуванні позивачу стажу з 01.10.2007р. по 17.05.2012р. в загальний трудовий стаж та в перерахунку пенсії. Зобов'язано УПФ провести ОСОБА_2 провести перерахунок пенсії з врахуванням в загальний трудовий стаж період роботи з 01.10.2007р. по 17.05.2012р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. апеляційну скаргу у Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова залишено без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 26.09.2014р. у справі залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач має право на зарахування стажу з 01.10.2007р. по 17.05.2012р. в загальний трудовий стаж та право на перерахунок пенсії, що регламентується Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р., та має право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відмова відповідача в задоволенні даних вимог є незаконною.

У касаційній скарзі представник УПФ з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує на те, що судами невірно застосовано чинне законодавство щодо порядку проведення перерахунку пенсій.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 05.11.2007р. призначено пенсію за вислугу років, а з 25.07.2013р. призначено пенсію за віком.

За період з 01.02.1991р. по 22.12.2008р. позивач працював інженером-електроніком 2 категорії в ЗАТ «Полярна геофізична експедиція», з 01.12.2008р. по 17.05.2012р. - начальником групи ТГО в ЗАТ «Полярна геофізична експедиція», який знаходиться на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області.

При призначені пенсії за віком ОСОБА_2 зараховано в пільговому обчисленні період роботи з 05.05.1989р. по 31.12.1990р., період роботи з 01.01.1991р. по вересень 2007р. враховано в загальний стаж, а період з 01.10.2007р. по 17.05.2012р. враховано не було.

Позивач в липні 2014 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення зарахуванням до трудового стажу відповідних періодів роботи, в задоволенні такої заяви йому відмовлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до Переліку №12 від 03.01.1983р. районів Крайньої Півночі та місцевостей, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960р. та від 26.09.1967р. про пільги для осіб, що працюють в цих районах і місцевостях, який затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967р. № 1029, Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі.

Питання врахування періодів роботи для стажу при призначенні пенсій в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР, а згодом Російської Федерації після 01.01.1991р. на території України регулюються нормами міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, зокрема, Угодою про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992р. та Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р.

Частиною 2 статті 6 зазначеної Угоди 13.03.1992р. передбачено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди.

Відповідно до абз. 2 та 3 ст. 6 вказаної Угоди від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

З вище наведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно законодавства держави, на території якої відбувалась трудова діяльність і стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Отже, якщо якийсь період роботи особи на території РФ згідно законодавства цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї особи і в Україні.

За приписами ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для зарахування позивачу стажу з 01.10.2007р. по 17.05.2012р. в загальний трудовий стаж та права на перерахунок пенсії.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відхилити, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 26.09.2014р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Черпак Ю.К.