Справа № 308/11613/14-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/9303/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС», ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, треті особи - Постійно діючий Третейський суд при асоціації суб'єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива», Громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», членів ЖБК «Космос»: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, членів ЖБК «Пролісок»: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Юридична фірма - МС», ОСОБА_1 09.09.2014 року звернулися в суд з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, треті особи - Постійно діючий Третейський суд при асоціації суб'єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива», Громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», членів ЖБК «Космос»: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, членів ЖБК «Пролісок»: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 05.08.2014 року «Про скасування п. 5.1. рішення виконавчого комітету міської ради 28.01.1998 року №7», яке не відповідає законові і порушує права власника.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення 25 сесії 6 скликання ужгородської міської ради від 05.09.2014 року про скасування п. 5.1 рішення виконавчого комітету міської ради від 28.01.1998 року № 7.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Ужгородська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив те, що ОСОБА_8 є неналежною стороною у справі та не надано оцінки тому, яким чином порушуються права ТзОВ «Юридична фірма - МС» та яке відношення дана юридична особа має до земельної ділянки по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності та в інтересах ТзОВ «Юридична фірма - МС» вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.06.1995 року між Ужгородською міською Радою народних депутатів та ПП ОСОБА_1 було укладено договір на право тимчасового користування землею № 27, відповідно до умов якого останньому було надано в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,061 га по АДРЕСА_1 строком на 10 років для будівництва магазину, та визначено кореспондуючі права і обов'язки сторін.

Рішенням виконавчого комітету міської ради від 28.01.1998 року № 7 вирішено продати та затвердити проект відведення підприємцю ОСОБА_1 в приватну власність для здійснення підприємницької діяльності земельну ділянку площею 610 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва продовольчого магазину.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.07.2013 року, державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області, на вимогу прокуратури м. Ужгород від 20.02.2013 року № 784-1272-1043 вих.13, було проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при наданні земельної ділянки ПП ОСОБА_1 Ужгородською міською радою в м. Ужгород по АДРЕСА_1, якою встановлено, що на час подання заяви про викуп земельної ділянки площею 0,061 га по АДРЕСА_1 у ОСОБА_1, в порушення вимог ст.ст. 19, 22 Земельного кодексу України, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, були відсутні належним чином оформлені документи, що посвідчують право користування землею, так як з договору на право тимчасового користування землею не зазначено конкретне місце розташування земельної ділянки та відсутня документація щодо відведення земельної ділянки в натурі.

Судом встановлено, що 05.09.2014 року 25 сесією 6 скликання Ужгородської міської ради, за результатом розгляду доручення комісії з вирішення земельних спорів, прийнято рішення про скасування п. 5.1 рішення виконавчого комітету міської ради від 28.01.1998 року № 7, у зв'язку з невідповідністю такого нормам Конституції та законів України.

Задовольняючи адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» та ОСОБА_1 суд першої інстанції з протиправності рішення 25 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 05.09.2014 року про скасування п. 5.1 рішення виконавчого комітету міської ради від 28.01.1998 року № 7.

Не заперечуючи вказаних вище висновків, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано вимоги норм процесуального законодавства, так як дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2014 року, на підставі відповідного договору купівлі- продажу від 22.04.1998 року № 1201 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,061 га, б/н, по АДРЕСА_1, тобто зазначене рішення, яке є актом індивідуальної дії, вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання власником земельної ділянки документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В свою чергу стаття 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є скасування рішення 25 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 05.09.2014 року про скасування п. 5.1 рішення виконавчого комітету міської ради від 28.01.1998 року № 7.

Державний акт на право власності на землю це документ, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, наданий в установленому порядку та оформлений за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення законів України, колегія суддів вважає, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, що визначені у статтях 125 ЗК України та 16 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2013 року у справі №21-228а13.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, неправильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198 п. 4, 203 ч. 1, 205 ч. 1 п. 4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2015 року у справі № 308/11613/14-а скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 19.04.2016 року.