Справа № 804/14072/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2016 року справа № 804/14072/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання:Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача Бурі О.Є.,

представника відповідача Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі №804/14072/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпроазот» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.09.2015 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.08.2015 року; визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню та стягненню з позивача пені за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13445,86 грн. на підставі п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.08.2015 року, винесене Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.

Визнано протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, які виразилися у нарахуванні та стягненні з Публічного акціонерного товариства «Дніпроазот» пені за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13445,86 грн. на підставі п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дніпроазот», є юридичною особою (), платником податку на прибуток на загальних підставах, зареєстроване та обслуговується як великий платник у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, зареєстровано 18.07.1996 року Виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області (а.с.11, 12).

Відповідач - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 07.08.2015 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Дніпроазот» з питання своєчасності та повноти сплати узгодженої суми авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за червень 2015 року, за результатами якої 07.08.2015 року складено акт №66/28-01-47/05621620(а.с.33-37).

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме платником у червні 2015 року узгоджене грошове зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 592722 грн. погашено 24.07.2015 року.

Не погодившись з висновками вказаного акту перевірки, позивач подав до податкового органу заперечення (а.с.38-40).

26.08.2015 року листом №6529/10/28-01-47-11 Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську повідомила позивача про обґрунтованість висновків та залишила їх без змін (а.с.41-43).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 27.08.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій в сумі 59272,20 грн. за порушення граничних строків сплати суми грошового зобов'язання з авансового внеску з податку на прибуток (а.с.44).

Крім того, податковий орган нарахував та стягнену з ПАТ «Дніпроазот» пеню за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13445,86 грн. на підставі п.129.1 ст.129 ПК України, оскільки на думку податкового органу прострочення сплати податкових зобов'язань із сплати авансового внеску з податку на прибуток відбулась внаслідок порушення відповідачем вимоги статті 87 ПК України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутні порушення вимог статті 57 ПК України, відповідно податкове повідомлення - рішення № від 27.08.2015 року прийняте в порушення вимог податкового законодавства. Крім того, суд першої інстанції визнав протиправними дії СДПІ з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську, які виразилися у нарахуванні та стягненні з ПАТ «Дніпроазот» пені за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13445,86 грн. на підставі п.129.1 ст.129 ПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 57 Податкового кодексу України визначено строки сплати податкового зобов'язання.

Зокрема, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, з наведених вище правових норм вбачається, що відповідальність у вигляді штрафу відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України застосовується у разі, якщо платник податків протягом строків, визначених цим Кодексом, не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання або грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом, яке є узгодженим та строк сплати якого настав.

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 87.1 ст.87 ПК України сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Як встановлено в підпунктах 43.2, 43.3, 43.4, 43.5 ст.43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, спрямування надміру сплачених сум з одного платежу в погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів здійснюється на підставі заяви платника податку, відповідно до ст. 43 ПК України та Порядку взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом № 974/1597/499 від 21.12.2010 року.

Таким чином, надміру сплачені суми зобов'язань з податку на прибуток можна спрямувати на сплату щомісячних авансових внесків з цього податку на підставі поданої заяви платника такого податку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.02.2015 року позивачем було надано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 рік, згідно якої позивачем були самостійно визначені зобов'язання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток, зокрема задекларована щомісячна сума авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 592724 грн. (а.с.47-71).

Відповідно акту звірки стану розрахунків з бюджетом від 09.04.2015 року станом на 31.03.2015 року за даними особового рахунку з податку на прибуток приватних підприємств за ПАТ «Дніпроазот» рахувалась переплата з податку на прибуток в сумі 23305619,61 грн. (а.с.72).

За період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року за особовим рахунком ПАТ «Дніпроазот» з податку на прибуток відображено зменшення залишку коштів в сумі 1185448 грн. - сплата авансових внесків з податку на прибуток за квітень - травень 2015 року.

Граничним терміном для сплати податкових зобов'язань за авансовим внеском з податку на прибуток за червень 2015 року є 30 червня 2015 року.

Станом на 30.06.2015 року у позивача за даними особового рахунку з податку на прибуток рахувалась переплата з податку на прибуток в розмірі 22120171,61 грн., що підтверджується спільним актом від 15.07.2015 року (а.с.73).

Вказані вище обставини, в тому числі і відсутность у позивача станом на 30.06.2015 року податкового боргу представником відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечувались.

З метою реалізації свого права щодо розпорядження надміру сплаченими сумами платежів, на підставі положень ст.43, ст.87 ПК України, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами від 18.05.2015 року №1195/01-6, 05.06.2015 року, 01.07.2015 року №1532/01-6, 10.07.2015 року №1597/01-6 про зарахування надміру сплачених платежів по податку на прибуток за кодом бюджетної класифікації 11021000 в рахунок сплати авансових платежів з податку на прибуток за кодом бюджетної класифікації 11024000 за червень-липень 2015 року (а.с.74-77).

Так, на лист від 18.05.2015 року, податковим органом листом від 08.06.2015 року було відмовлено в здійсненні відповідного зарахування, оскільки у позивача відсутній податковий борг з авансових внесків, тому неможливо провести зарахування переплати з цього податку в рахунок погашення податкових зобов'язань (а.с.78-79).

Листом від 22.07.2015 року, у відповідь на заяви позивача від 01.07.2015 року та 10.07.2015 року, податковий орган повідомив позивача про зарахування переплати з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок погашення авансових внесків з цього податку 24.07.2015 року (а.с.81).

Колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не вимагає від платника податків здійснення будь-яких інших дій, окрім подачі до податкового органу заяви про зарахування (повернення) і не надає податковому органу права вчиняти дії (або не вчиняти їх), які фактично приводять до відмови платнику податку в зарахуванні надміру сплачених платежів у рахунок інших бюджетних платежів на підставі заяв про таке зарахування. Крім цього податковим законодавством передбачений 20-денний термін для зарахування надміру сплачених платежів у рахунок інших бюджетних платежів.

З вищезазначеного вбачається, що позивачем заздалегідь було направлено заяву про проведення зарахування наявної переплати з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок погашення податкових зобов'язань зі сплати авансових внесків з податку на прибуток за червень 2015 року. Такі дії платника податку цілком відповідають приписам податкового законодавства та не порушують встановлений ст.87 та ст.43 ПК України порядок погашення узгодженої суми податкового зобов'язання.

Проте, саме в порушення п.87.1 ст.87 та п.43.5 ст.43 ПК України податковим органом законні вимоги платника податку виконані не були.

Відповідно до п.43.3 ст.43 ПК України визначено, що контролюючий орган несе відповідальність згідно з законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум з відповідного бюджету.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач мав переплату з авансових внесків з податку на прибуток, своєчасно звертався до податкового органу щодо зарахування переплати по податку на прибуток в рахунок погашення податкового боргу. Проте, ці заходи податковим органом було вжито несвоєчасно, унаслідок чого відносно позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення граничного строку сплати авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 10% в сумі 59272,20 грн..

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом 01.07.2015 року було винесено податкову вимогу форми «Ю» № 17023 на суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 592722,00 грн..

Позивач вказану вимогу оскаржив, та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 року у справі № 804/8449/15 вказану вимогу було визнано протиправною та нечинною з 01.07.2015 року (а.с. 160-161).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача порушення вимог статті 57 Податкового кодексу України, відповідно податкове повідомлення - рішення № від 27.08.2015 року прийняте в порушення вимог податкового законодавства та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську, які виразилися у нарахуванні та стягненні з ПАТ «Дніпроазот» пені за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13445,86 грн. на підставі п.129.1 ст.129 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом крім прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, було нараховано та списано пеню за прострочення сплати грошового зобов'язання у розмірі 13445,86 грн. (а.с.108).

Вказана сума пені була нараховано та списана з особового рахунку позивача за рахунок наявної переплати з податку на прибуток.

Відповідно до п.129.2 ст.129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується.

В даному випадку, враховуючи наведену норму та приймаючи до уваги те, що прострочення сплати податкових зобов'язань зі сплати авансового внеску з податку на прибуток відбулась внаслідок порушення відповідачем вимог ст.87 ПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача, які виразилися у нарахуванні та стягненні з позивача пені за прострочення сплати податкового зобов'язання, є протиправними.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 27.08.2015 року та нарахування і стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпроазот» пені за прострочення сплати податкового зобов'язання в розмірі 13 445,86 грн..

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повне задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, а саме, стягнення на користь позивача сплату останнім судового збору при поданні позову, не зазначив, що вказані витрати повинні бути стягненні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а тому в цій частині рішення суду належить зміні.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2016 року у справі №804/14072/15 відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у зазначеній справі та відкрито апеляційне провадження.

Відповідно до норм статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» із змінами, внесенеми Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн. (а.с.3).

Также позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн. за подання заяви про збільшення позовних вимог (а.с.106).

Таким чином, позивачем був сплачений судовий збір на загальну суму 2436,00 грн. (1218+1218=2436).

З урахуванням викладеного, апелянту при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити 2679,60 грн. (2436*110% = 2679,60).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки сплату судового збору було відстрочено до прийняття рішення по справі, суд вважає за необхідне стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2679,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі №804/14072/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі №804/14072/15 змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпроазот» судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 21 квітня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак