Справа № 818/1164/15
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/43747/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Маслія В.І.

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

При секретарі Зубенко Д.В.

За участю представника позивача - Кравченко П.А., представника відповідача - Суховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ТОВ "Керамейя" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамейя" звернулося до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.02.2015 року № 189 в частині п. 188 додатку до Наказу.

Позивач вважає, що відповідач протиправно застосував до нього спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України на підставі пункту 188 Переліку іноземних суб'єктів господарської діяльності, до яких застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - Додатку до наказу Міністерства економіки України від 27.02.2015 року № 189.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 189 від 27.02.2015 року "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині пункту 188 Додатку до Наказу (відносно ТОВ "Керамейя").

Не погоджуючись з ухваленими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В свою чергу, заперечуючи проти касаційної скарги, представник ТОВ «Керамейя» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, представників сторін, щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, позивачем 01.12.2011 року укладено дилерський договір № 123 ВД з ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" м. Таганрог. Строк дії договору до 31.12.2013 року.

На виконання умов договору позивачем здійснено в 2013 році постачання продукції покупцю, який частково оплатив придбаний товар.

Відповідно до умов Договору покупцю може бути надано відстрочку платежу в 60 днів. За поясненням позивача, з урахуванням такої відстрочки платежу та дати останньої поставки, строк закінчився 26.08.2013 року. У вересні, а саме 12.09.2013 року, 16.09.2013 року та 24.09.2013 року закінчились строки повернення валютної виручки, встановлені Національним банком України.

13.09.2013 року позивачем на адресу ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" направлено претензію з вимогою проведення розрахунків до 16.09.2013 року.

25.09.2013 року позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з ООО "Торговый Дом "Кирпичный двор" до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

26.03.2014 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України ухвалення рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

29.09.2014 року Арбітражним судом Ростовської області визнано та приведено до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

08.10.2014 року видано виконавчий лист та 28.11.2014 року за заявою позивача службою судових приставів порушено виконавче провадження про стягнення коштів на користь ТОВ Керамейя".

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 189 від 27.02.2015 року за порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті застосовано спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України. Серед інших в додатку до наказу в п. 188 передбачено застосування зазначеної санкції до ТОВ "Керамейя".

Підставою для застосування спеціальної санкції слугувало подання Державної фіскальної служби України від 19.11.2014 року № 7245/5/99-99-22-05-02-16.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю застосування вказаної санкції, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої, з доводами якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що вина позивача в порушенні вимог ст. 1 закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" відсутня, оскільки ним вжито усі заходи для повернення валютної виручки.

Колегія суддів погоджується з доводами судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Правове регулювання всіх видів зовнішньоекономічної діяльності в Україні, включаючи зовнішню торгівлю, економічне, науково-технічне співробітництво, спеціалізацію та кооперацію в галузі виробництва, науки і техніки, економічні зв'язки в галузі будівництва, транспорту, експедиторських, страхових, розрахункових, кредитних та інших банківських операцій, надання різноманітних послуг здійснюється відповідно до Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року N 959-XII (надалі - Закон N 959-XII).

Відповідно до статті 37 Закону N 959-XII за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 217 Господарського кодексу України за порушення суб'єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції, які застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції як, зокрема, застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом.

Отже, санкція, застосована відповідачем у спірних правовідносинах, а саме індивідуальний режим ліцензування, є адміністративно-господарською санкцією.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Тобто, застосування адміністративно-господарських санкцій має відбуватись з урахуванням правил, передбачених, зокрема, Господарським кодексом України.

Так, підстави господарсько-правової відповідальності встановлені ст. 218 Господарського кодексу України, відповідно до частині 1 якої підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідач зокрема зазначає, що оскільки до нього від ДФС України надійшло належним чином оформлене подання про застосування санкцій, то у нього не було підстав для їх незастосування.

Разом з тим, такі доводи не можна визнати обґрунтованими, оскільки, з урахуванням ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та ст. 218 Господарського кодексу України, підставою для застосування санкцій є не наявність відповідного подання, а саме правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у цій справі обставини свідчать, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України на підставі пункту 188 Додатку до Наказу Міністерства економіки України від 27.02.2015 року № 189, оскільки вина позивача в порушенні вимог ст. 1 закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" відсутня, враховуючи що ним вжито усі заходи для повернення валютної виручки.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків про задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів касаційної скарги, що під час вирішення справи, судами попередніх інстанцій застосовано норму (а саме ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»), яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що дана обставина хоч і мала місце, разом з тим, не вплинула на правильність вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: