Справа № 813/3165/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016р. Справа № 876/11735/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача-1 у справі): Копко І.В.,

апелянта (відповідача-2 у справі): не з'явився

позивача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області та начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. у справі №813/3165/15

за позовом ОСОБА_3

до відповідача-1: Управління Служби безпеки України у Львівській області

відповідача-2: начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича

про визнання протравними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015р. позивач: ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання протравними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, просив визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Львівській області та його начальника Андрейчука В.Г., яким: 1.1. листом №62/21/П-64-е/11 від 17.12.2014р. відмовлено у наданні інформації на запит від 10.12.2014р. та копії документів, що містять запитувану інформацію щодо: - зауваження з приводу рапорту ОСОБА_3 від 23.07.1997р., на 1арк.; - висновку за результатами перевірки фактів, викладених у висновку комісії УСБУ у Львівській області щодо службового розслідування стосовно ОСОБА_3, на 3арк., реєстр. №370 від 18.08.1997р.; 1.2. листом №62/21/П-67-е/11 від 17.12.2014р. відмовлено у наданні інформації на запит від 12.12.2014р. та копії документів, що містять запитувану інформацію по доповідній записці №32/1055 від 22.11.2007р.; 2. визнати протиправною бездіяльність УСБУ у Львівській області та начальника цього управління Андрейчука В.Г., яким: 2.1. проігноровані вимоги ст.ст.19, 32, 34, 40 Конституції України, ст.ст.5, 6, 9, 10, 14, 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та ін. при відмові листами №62/21/П-64-е/11 від 17.12.2014р. і №62/21/П-67-е/11 від 17.12.2014р. у наданні повної і об'єктивної інформації на запити від 10.12.2014р. і 12.12.2014р. та копій документів, що містять запитувані відомості, в наслідок чого порушені права позивача на інформацію; 3. зобов'язати Управління Служби безпеки України у Львівській області на чолі з Андрейчуком В. надати повну і об'єктивну інформацію на запити: 3.1. від 10.12.2014р. щодо зауваження з приводу рапорту ОСОБА_3 від 23.07.1997р., на 1арк., та висновку за результатами перевірки фактів, викладених у висновку комісії УСБУ у Львівській області щодо службового розслідування стосовно ОСОБА_3, на 3арк., реєстр. №370 від 18.08.1997р.; 3.2. від 12.12.2014р. стосовно супровідної до доповідної та доповідної записки №32/1055 від 22.11.1997р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" направлено на ім'я начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича запити від 10.12.2014р. та від 12.12.2014р. Позивач стверджує, що у відповіді від 17.12.2014р. №62/11/2-П-64-е/11 відповідачем не надано повної і об'єктивної інформації, що запитувалась, та не надіслано копії документів, що містять відомості, котрі стосуються предмету запиту. Також позивач зазначає, що у відповіді від 17.12.2014р. №62/11/2-П-67-е/11 відповідачем необґрунтовано відмовлено у запитуваній позивачем інформації, вважає, що начальник Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчук В.Г., відмовляючи у наданні копій документів, що містять запитувану інформацію, проігнорував норми Закону України "Про доступ до публічної інформації" та не надав інформацію, доступ до якої необмежений і підлягає обов'язковій видачі запитувачу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. у справі №813/3165/15 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Служби безпеки України у Львівській області та начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича, якими листами від 17.12.2014р. №62/11/2-П-64-е/11 та №62/11/2-П-67-е/11 відмовлено ОСОБА_3 у наданні інформації на запити від 10.12.2014р. та від 12.12.2014р.; зобов'язано Управління Служби безпеки України у Львівській області надати повну і об'єктивну інформацію на запити від 10.12.2014р. та від 12.12.2014р.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржили апелянти (відповідач-1 та відповідач-2 у справі): Управління Служби безпеки України у Львівській області та начальник Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчук Віктор Григорович, які у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, просили скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що всі інформаційні запити та звернення ОСОБА_3 було розглянуто у чіткій відповідності до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації", Постанови Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998р., з врахуванням Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого Наказом СБУ №400 від 21.08.2012р., Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Службі безпеки України, затвердженої Наказом ЦУ СБУ №231 від 14.06.2011р. (зареєстрованого в МУЮ 12.07.2011р. за №851/19589). За результатами розгляду у встановлені терміни були надані вичерпні, законні та аргументовані відповіді.

25.04.2016р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_3 надійшло письмове пояснення, в якому позивач у справі підтримав доводи, викладені в адміністративному позові, зазначив, що судове рішення є законним, обґрунтованим та таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу відповідачів залишити без задоволення.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 25.04.2016р. з'явився представник апелянта (відповідача-1 у справі): Копко І.В., яка доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала у повному обсязі, просила апеляційну скаргу задоволити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. в частині задоволених позовних вимог позивача скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника апелянта (відповідача-1 у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 10.12.2014р. звернувся із запитом на ім'я начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича, у якому просив відповідно до норм ст.ст.3, 32, 34 Конституції України та ст.ст.5, 6, 15, 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" надати інформацію по документах, який зачіпають його права та знаходяться у розпорядженні УСБУ у Львівській області, висновок за результатами службового розслідування від 20.06.1997р. реєстр. №ВБ-321, зауваження з приводу рапорту ОСОБА_3 від 23.07.1997р., висновок за результатами перевірки фактів, викладених у висновку комісії УСБУ у Львівській області щодо службового розслідування стосовно ОСОБА_3 від 18.08.1997р. реєстр. №370 та надіслати їх копії.

Листом від 17.12.2014р. №62/11/2-П-64-е/11 за підписом начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука В.Г., ОСОБА_3 повідомлено, що документи, які зберігаються в матеріалах архівної особової справи ОСОБА_3, відповідно до вимог п.5.18 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого наказом ЦУ СБ України від 21.08.2012р. №400, належать до документів, яким присвоєно гриф обмеження доступу "для службового користування" та вимог зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12.08.2005р. №440, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.2005р. №902/11182 - "таємно", відтак, надати їх копії не представляється можливим.

12.12.2014р. ОСОБА_3 звернувся із запитом на ім'я начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука В.Г., у якому просив відповідно до норм ст.ст.3, 32, 34 Конституції України та ст.ст.5, 6, 15, 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" надати інформацію по доповідній записці за результатами розгляду звернення полковника ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 від 22.11.2007р. реєстр. №32/1055, на 5 арк., що знаходиться у розпорядженні УСБУ у Львівській області та надати її копію.

Листом від 17.12.2014р. №62/11/2-П-64-е/11 за підписом начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука В.Г., ОСОБА_3 повідомлено, що вказаний документ відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є внутрішньовідомчим службовим документом, якому надано гриф обмеження доступу "для службового користування", відтак, надати його копію не представляється можливим.

Задоволюючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався тим, що відповіді від 17.12.2014р. №62/11/2-П-64-е/11 та №62/11/2-П-67-е/11 є неповними та необґрунтованими, зокрема, обставини, на які відповідач посилається в листі, як на підставу для відмови, не відповідають переліку підстав, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації".

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується та зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із вимогами п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Пунктом 1 ч.3 цієї ж статті встановлено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно із вимогами ч.2 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", до службової може, зокрема, належати інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

З огляду на викладене, судом першої інстанції невірно трактовано положення ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", так як в запитуваних документах містяться відомості, що становлять інформацію з обмеженим доступом: службову та таємну, відповідно до Наказів СБУ №400 від 21.08.2012р., №440 від 12.08.2005р., які прийняті у відповідності та з врахуванням Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Крім того, Управлінням Служби безпеки України у Львівській області у відповідях №62/11/2-П-64-е/11 та №62/11/2-П-67-е/11 запитувачу наголошено про можливість ознайомитись із запитуваними документами, які містяться в матеріалах архівної особової справи, що підтверджено в "Постанові про надання дозволу ОСОБА_3 на ознайомлення з документами, які містяться в матеріалах його архівної особової справи (арх.10468)", що у свою чергу свідчить про дотримання Управлінням Служби безпеки України у Львівській області положень ч.7 ст.6 та ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки положення вказаних норм закону не передбачають обов'язку розпорядника інформації надавати копії запитуваних документів, а лише надавати інформацію для ознайомлення, в чому власне ОСОБА_3 не відмовлено.

Згідно із вимогами п.37 Інструкції про порядок обліку, зберігання, і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998р. №1893, ознайомлення та робота з документами з грифом "ДСК" може здійснюватися з дозволу керівників організацій, у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи. Положення вищевказаної Постанови №1893 передбачає право організацій - авторів документів з грифом "для службового користування" до ознайомлення з ними, а не обов'язок. Зняття копій, а також здійснення виписок з документів з грифом "для службового користування" співробітниками організації, де перебувають документи, проводиться з дозволу керівника організації (структурного підрозділу). Копіювання для сторонніх організацій документів з грифом "для службового користування", одержаних від інших організацій, здійснюється за погодженням з організаціями-авторами цих документів (п.39 Інструкції).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що всі інформаційні запити позивача було розглянуто у чіткій відповідності до положень Закону України "Про доступ до публічної інформації", Постанови Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998р., з врахуванням Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого Наказом СБУ №400 від 21.08.2012р., Інструкції про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Службі безпеки України, затвердженої Наказом ЦУ СБУ №231 від 14.06.2011р. (зареєстрованого в МУЮ 12.07.2011р. за №851/19589).

Відповідно до вимог ст.195 КАС України, апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених ч.2 та ч.3 цієї статті.

Тому, у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

За таких обставин апеляційний суд зазначає, що оскільки в частині відмови в задоволенні позову рішення суду першої інстанції фактично не оскаржене та прийняте останнім у відповідності до норм матеріального та процесуального права, то апеляційному перегляду у цій частині таке не підлягає.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як наслідок, апеляційну скаргу слід задоволити, постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області та начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. у справі №813/3165/15 за позовом ОСОБА_3 до відповідача-1: Управління Служби безпеки України у Львівській області, відповідача-2: начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області Андрейчука Віктора Григоровича, про визнання протравними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. у справі №813/3165/15, - скасувати частково.

3. Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині задоволених позовних вимог відмовити.

4. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2015р. у справі №813/3165/15 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2016р.