Справа № 465/323/16-а
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.03.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м.Львові, про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позов мотивує тим, що 20 січня 2016 року заступником командира роти 2 батальйону Управління патрульної поліції міста Львова старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено та вручено копію Постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 (двісті п'ятдесят гривень.

Дорожня ситуація, внаслідок якої накладено стягнення штрафу, мала місце 20 січня 2016 р близько 19:35 год. на автостоянці поблизу головного вокзалу на Двірцевій площі. Позивач під'їхав разом із знайомими до вокзалу близько 19 год 30 хв. з метою оформлення ними квитків. Свій автомобіль НОМЕР_1 припаркував на автостоянці поблизу автовокзалу „Двірцевий" справа від центрального входу до Головного вокзалу. Місце для зупинки автомобілів було відгороджене на певній відстані від пішохідного переходу у напрямку до головного входу вокзалу фіксованою бетонною урною для сміття, а також тимчасово встановленими двома спеціальними огороджувальними „конусами" оранжевого кольору. У цьому ж ряду, що є і паралельним до пішохідного переходу, стояли перед автомобілем позивача ще й інші автомобілі.

Коли позивач із своїм знайомим повернулись та сіли в автомобіль до позивача підійшов ст. лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2, представився, попросив надати йому документи про реєстрацію автомобіля, права водія та страховий поліс цивільної відповідальності, при цьому повідомив, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме - паркування автомобіля на відстані меншій за 10 м від пішохідного переходу. Позивач вийшов з автомобіля та попросив показати, на підставі чого ст. лейтенант встановив, що відстань його автомобіля до пішохідного переходу менша за 10м. На думку позивача ця відстань не менша за 10 м. Позивач звернув увагу на те, що дорожня розмітка переходу повністю затерта, залишки льоду та снігу на дорозі не давали змоги встановити границі «зебри». Відтак оцінка відстані є абсолютно суб'єктивною, попросив зробити заміри. На місці зупинки автомобіля відсутні будь-які заборонні дорожні знаки, воно достатньо віддалене від переходу і. до того ж. дорожніми службами відгороджене фіксованим бетонним смітником та огороджувальними конусами. Нічого не відповівши він пішов до свого автомобіля взявши документи позивача.

У цей час позивач попросив інших членів поліцейського екіпажу виміряти рулеткою, чи іншими засобами відстань до переходу, нарисувати схему та позначити розташування автомобіля на стоянці, хоча б сфотографувати. На усі прохання та вимоги поліцейські відповіли відмовою, бо самі не могли встановити границі переходу. Один із поліцейських став переконувати позивача, що насправді пішохідний перехід проходить в зовсім в іншому напрямку до знаку «Пішохідний перехід», що розміщений на протилежному боці Двірцевої площі десь праворуч від головного входу.

Позивач зауважив, що нова схема руху повинна бути спершу зображена наглядними дорожніми знаками та розміткою, зрозумілою всім учасникам дорожнього руху. В противному випадку поліцейські повинні використовувати тимчасові дорожні знаки, обмежуватись зауваженнями водіям. У цей час лейтенант ОСОБА_2 вийшов із поліцейського автомобіля, покликав позивача і запропонував підписати складену ним Постанову у справі про адміністративне правопорушення. Підписувати позивача змушено па багажнику поліцейського автомобіля, в умовах вкрай поганого освітлення. У позивача не найкращий зір і для читання він використовує окуляри, але навіть з окулярами він практично нічого не міг прочитати. Поліцейський показав місце в постанові, де позивач зобов'язаний розписатись у тому, що його ознайомлено з якимись статтями Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте ніхто його до складання постанови не знайомив із змістом цих статей. Далі показано місце підпису про те що позивачу вручено копію постанови.

В останній момент позивачу вдалось практично наосліп написати у постанові фразу, «Відстань до пішохідного переходу об'єктивно встановити неможливо». Той факт, що постанова написана поліцейським без присутності позивача підтверджується показами свідка ОСОБА_3. та двоє пасажирів, іноземців.

Крім цього, у постанові п. Левусом М.В. написані неправдиві відомості про позивача, а саме у графі «місце роботи» його рукою написано пенсіонер. Позивач нічого не бачив, тому не зрозумів, що ця графа не про пенсійний статус, а про місце роботи, займану посаду. Вочевидь п. Левус М.В., зорієнтувався за віком позивача, вказаним у водійському посвідченні. Насправді це не так. Позивач - науковець, працює викладачем навчального підрозділу НУ «Львівська політехніка». Через 15-20 хв. після інциденту позивач під'їхав до місця інциденту та сфотографував його. На тому місці, де стояла його машина була припарковано інша машина. Поліцейська машина з проблисковими маячками стояла біля «клумби»,поліцейські зібрали встановлені ними ж огороджувальні конуси, ніхто нікого вже не штрафував.

Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 20.01.2016 року.

В судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на адміністративний позов, в якому посилається на те, що 20.01.2016 року по пл. Двірцевій, 1 о 10:30 год. інспектором Левусом М.В. було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, який здійснив зупинку автомобілем марки «Опель Вектра» д.н.з. 94950ТВ на пішохідному переході, тим самим порушивши вимоги п.п.15.9 «г» ПДР України, та ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно ст. 284 КУпАП інспектором Левусом М.В. 20.01.2016р. о 10:35 год. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС №712066, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Крім цього, відповідно до п.п.15.9 ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10м від них з обох боків, крім надання переваги у русі. Представник відповідача вважає, що 20.01.2016р. о 10:35 год., винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 283-285 КУпАП. Просить відмовити у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права и свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності(у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адмінвідповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із постанови від 20.01.2016 року серії ПС№712066, на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.5).

Крім цього, позивачем долучено до матеріалів адміністративного позову заяву ОСОБА_3, яка засвідчила ті обставини, які мали місце 20.01.2016р. близько 19:30 год. на стоянці для автомобілів на площі Двірцевій, поблизу автовокзалу, в заяві надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві (а.с.9).

У відповідності до ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч.3 та ч.4 ст. 122 КУпАП, проте інспектор Левус М.В. поза межі своєї компетенції склав постанову серії ПС2 №712066 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Окрім цього працівником УПС МВС у м. Львові не вчинено замірів із застосуванням спеціальних вимірювальних засобів для зясування точної відстані зупинки автомобіля ОСОБА_1 від пішохідного переходу, не надано достатньо доказів про вчинення позивачем правопорушення вказаного у постанові про адміністративне правопорушення від 20.01.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 33, 34, 35, 122, 276, 280, 287, 288, 289, 291, 293 КУпАП, ст.ст. 17, 18, 19, 71, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову серії ПС2 №712066 від 20.01.2016р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. - скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Масендич В.В.