Справа № 802/398/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2016 р. Справа № 802/398/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: Гонковського Д.А., Колодія В.О.

представника відповідача: Дерев'янко А.А., Зюбанова В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Дилер-Центр"

до: головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними дій, бездіяльності та скасування рішення

ВСТАНОВИВ

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Дилер-Центр" з адміністративним позовом до головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними дій, бездіяльності та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій посадових осіб відповідача щодо продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Дилер-Центр". Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що продовження проведення перевірки здійснено відповідачем з порушенням процедури та строків, визначених податковим законодавством України, оскільки наказ про продовження перевірки позивачу завчасно не вручався та у посадових осіб відповідача були відсутні відповідні направлення. Також позивач не погоджується з продовженням перевірки з підстави великого документообігу.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень (а.с. 19-20). Окремо зазначили, що контролюючим органом дотримано порядок продовження проведення перевірки, однак позивач відмовив у допуску відповідачу до продовження проведення перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, в зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Дилер-Центр" зареєстроване як юридична особа, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Фрунзе, 4, ідентифікаційний код 13342038. Основний вид економічної діяльності: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11-12).

На виконання наказу ГУ ДФС у Вінницькій області № 65 від 09.02.2016 року, на підставі направлень на перевірку від 19.02.2016 року № 94, 93, 92, 96, 95, посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Дилер-Центр" з 19.02.2016 року, тривалістю 20 робочих днів, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених законодавством податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року (а.с. 5).

Наказом № 134 від 18.03.2016 року продовжено термін проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ "Дилер-Центр" з 21.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів.

Зі змісту даного наказу слідує, що термін перевірки продовжено у зв'язку із значним обсягом господарських операцій та великим документообігом, що потребує додаткового часу для перевірки.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Пунктом 82.1. ст. 82 ПК України визначено, що тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Відповідно до п. 1.2.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22 (далі - методичні рекомендації) продовження строків проведення документальних та фактичних перевірок здійснюється відповідно до статті 82 розділу II Кодексу за наказом органу державної фіскальної служби, яким було призначено таку перевірку. Статтею 82 розділу II Кодексу не обмежується кількість наказів про продовження строків перевірки за умови дотримання визначеної цією статтею тривалості перевірки та забезпечення надання платнику податків (посадовим особам платника податків або його законним (уповноваженим) представникам) копії зазначеного наказу та пред'явлення направлення з відміткою про продовження перевірки.

Продовження проведення перевірки розпочинається у перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки, зазначеним у направленні на перевірку. Наказ про продовження перевірки видається у ході проведення перевірки для недопущення перерви між датою закінчення перевірки згідно з першим направленням та датою продовження перевірки, зазначеною у відповідному наказі, на підставі доповідної записки керівника підрозділу органу державної фіскальної служби, який здійснював (очолював) таку перевірку, з викладенням підстав та причин необхідності такого продовження.

При виданні наказу про продовження термінів проведення документальної виїзної та фактичної перевірки нові направлення на перевірку не виписуються. Про продовження строків перевірки вказується у направленнях, що виписувались на проведення перевірки, із зазначенням основних реквізитів наказу та кількості робочих днів (діб), на які продовжено перевірку (п. 1.3.4 методичних рекомендацій).

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Дилер-Центр" проводилась з 19.02.2016 року тривалістю 20 робочих днів, тобто до 18.03.2016 року включно.

Наказ "Про продовження термінів проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ "Дилер-Центр" № 134 прийнято начальником ГУ ДФС у Вінницькій області 18.03.2016 року в останній день проведення перевірки, у зв'язку із великими документообігом, що потребує додаткового часу для перевірки.

Суд зазначає про відсутність будь-яких ознак протиправності в діях посадових осіб податкового органу та його рішенні про продовження терміну проведення перевірки, оскільки в судовому засіданні встановлено дотримання процедури та строків визначених податковим законодавством. Крім того, суд звертає увагу на те, що питання продовження термінів перевірки належить виключно до компетенції відповідного податкового органу за наслідками проведеної перевірки, в залежності від її обставин, без участі платника податку. Тобто, податковий орган наділений повноваженнями, які дають йому можливість на власний розсуд, з дотриманням процедури визначеної податковим законодавством України, приймати рішення щодо продовження перевірки. Суб'єктивне ставлення платника податків до обсягів її проведення жодним чином не може свідчити про відповідну протиправність та неможливість продовження перевірки.

Додатково суд звертає увагу на той факт, що під час перевірки на запит відповідача від 17.03.2016 року (а.с. 34) щодо надання документів фінансово-господарських операцій з поставки та придбання товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинах з контрагентами, позивачем запитувані документи не було надано, що підтверджується листом № 17031 від 17.03.2016 року (а.с. 33).

З урахуванням викладених норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, визначених податковим законодавством України.

Крім того, як пояснили представники позивача в судовому засіданні, з оскарженим наказом позивач був ознайомлений ревізором-інспектором 28.03.2016 року, тобто в останній день продовженої перевірки. Однак, у зв'язку з тим, що державними ревізорами-інспекторами податкового органу не було пред'явлено направлення з відміткою до продовження перевірки, посадові особи контролюючого органу до продовження перевірки допущені не були.

З цього приводу також не заперечували представники відповідача, пославшись лише на іншу дату даних подій, а саме 18.03.2016 року, та те, що за наслідками відмови позивача в допуску в продовженні перевірки останнє фактично не відбулось та рішення за наслідками перевірки приймалось на підставі наданих позивачем первинних документів під час основної перевірки.

Надаючи оцінку вказаним поясненням суд зазначає, що не пред'явлення направлення з відміткою про продовження перевірки є наслідком відмови у допуску до її продовження. Відтак позивач цілком правомірно не допустив працівників контролюючого органу до продовження перевірки, тим самим самостійно захистивши свої права та інтереси.

При цьому, дані обставини жодним чином не впливають на правомірність прийнятого наказу про продовження перевірки, з урахуванням попереднього висновку суду про дотримання порядку та процедури його прийняття.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши обставини справи та докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод та інтересів ТОВ "Дилер-Центр" за наслідками оскаржених дій та рішення податкового органу.

При цьому, суд звертає увагу на відсутність бездіяльності посадових осіб податкового органу щодо продовження перевірки, з огляду на прийняте рішення та вчинення відповідних дій на його реалізацію.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович