Справа № 826/24681/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 квітня 2016 року № 826/24681/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчука Олександра Миколайовича, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчука Олександра Миколайовича (надалі також - відповідач1), Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі також - відповідач2), в якому просив:

- визнати незаконним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчука О.М. від 27.07.2015 р. № 23179472 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 17.04.15 р. за реєстраційним номером 11055309;

- зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 17.04.15 р. за реєстраційним номером 11055309.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 подано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на нежитлове приміщення загальною площею 221,8 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви позивача та долучених до неї документів, відповідачем1 прийнято рішення № 23179472 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю рішення № 23179472 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що рішення від 27.07.2015 р. № 23179472 про відмову у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, не відповідає вимогам законодавства з питань реєстрації речових прав власності, оскільки позивачем до відповідної заяви було подано повний пакет документів, що визначений законом. Крім того, звертав увагу суду на те, що державним реєстратором не зазначено яким саме вимогам не відповідають подані документи, всупереч листа Державної реєстраційної служби від 26.08.2014 №9355/07-15-14, з огляду про що на переконання позивача, рішення № 23179472 є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд зазначає про наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 року №868.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV).

Поряд з цим, пп. 1, 2 частини 1 статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно частини 3 статті 16 Закону разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як встановлено пунктом 6 Порядку № 868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 13 Порядку № 868 зазначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Відповідно до пунктів 35, 36 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Як свідчать матеріали справи, 17.04.2015 представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про державну реєстрацію на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно картки прийому заяви № 20753834 подано наступні документи:

- технічний паспорт, та його копія, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2012, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна;

- договір відступлення, серія та номер: 4354к, виданий 07.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В.;

- договір, серія та номер: 2/2, виданий 23.11.2005, видавник: ФК «МІТЕХ»; - Додаткова угода №1, серія та номер: б/н, виданий 10.06.2014, видавник: ФК «МІТЕХ»;

- довідка, серія та номер: 2/2, виданий 15.06.2014, видавник: ФК «МІТЕХ»;

- акт прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 13.06.2014, видавник: ФК «МІТЕХ»;

- витяг з переліку інвесторів, серія та номер: 02/11-03, виданий 11.02.2015, видавник: ФК «МІТЕХ»;

- картка прийому заяви (системна папка), серія та номер: 18995438, виданий 31.01.2015, видавник: ДРС;

- рішення про відмову, серія та номер: 20419789, виданий 31.03.2015, видавник: ДРС;

- копія паспорту громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 10.11.2008, видавник: Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві;

- копія довідки про присвоєння номеру платника податку, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 10.11.2008, видавник: ДПІ у Голосіївському районі м. Києва;

- копія паспорту громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4, виданий 03.02.1998, видавник: Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві;

- копія довідки про присвоєння номеру платника податку, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 29.05.1997, видавник: ДПІ у Печерському р-ні м. Києва;

- копія довіреності, серія та номер: 69, виданий 28.01.2015, видавник: приватний нотаріус Київського міського округу Шупеня О.М.

За результатами ознайомлення з даними документами, 15.06.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчуком Олександром Миколайовичем прийнято рішення №22068963 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з огляду на відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868.

Зокрема, відповідачем1 в вищезазначеному рішенні вказано на те, що подані заявником документи містять розбіжності, а саме: ідентифікаційний номер в довідці про його присвоєння та в поданих документах.

В подальшому, 15.06.2015 відповідачем1 прийнято рішення №22068871 про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кибальчука Олександра Миколайовича від 27.07.2015 відмовлено у державній реєстрації права власності на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Так, як вбачається зі змісту спірного рішення, підставою його прийняття зазначено: подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в поданому пакеті документів виявлено розбіжності.

Надаючи правову оцінку рішенню від 27.07.2015 р. № 23179472 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд виходив із такого.

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ у Печерського районі м. Києва, від 29.05.1997 № 29/435 ОСОБА_1 присвоєно реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2.

За наслідком дослідження матеріалів справи судом встановлено, що у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень також зазначено реєстраційний номер платника податків позивача - НОМЕР_2. Вказаний ідентифікаційний номер зазначено у довіреності та договорі відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2007.

Однак, в ході судового розгляду справи підтверджено документально, та не спростовано позивачем, що у довідці № 2/2 про право набуття у власність об'єкта інвестування від 15.06.2014, додатковій угоді № 1 від 10.06.2014 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 2/2 від 23.11.2005, акті прийому-передачі нежитлового приміщення від 13.06.2014 зазначено реєстраційний номер платника податків ОСОБА_1 - НОМЕР_5.

З огляду на вищевикладене, обумовлюється висновок проте, що подані позивачем документи для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, дійсно мітили розбіжності, а саме в деяких документах містився ідентифікаційний номер позивача, який не відповідав наданому ОСОБА_1 Державною податковою адміністрацією України ідентифікаційному номеру, що у свою чергу на переконання суду, унеможливлювало встановлення державним реєстратором відповідності заявлених прав і поданих позивачем документів.

Водночас, в ч. 1 ст. 24 Закону №1952, визначений вичерпаний перелік правових підстав для відмови у державній реєстрації прав, до яких зокрема належать: - заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; - нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; - із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб'єктом права власності на даний об'єкт нерухомого майна або представником такого суб'єкта; - подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; - заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; - заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.

Відмова в державній реєстрації прав не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність рішення відповідача1 від 27.07.2015 р. № 23179472 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а відтак суд не вбачає правових підстав для його скасування.

При цьому, оскільки рішення відповідача1 від 27.07.2015 р. № 23179472 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є правомірним, позовна вимога про зобов'язання Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 17.04.15 р. за реєстраційним номером 11055309, як похідна, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність спірного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур