Справа № П/811/27/16
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № П/811/27/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року у справі №П/811/27/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Апеляційного суду Кіровоградської області (далі відповідача) у обмеженні її суддівської винагороди 15 мінімальними заробітними платами та недоплаті суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014 року;

- стягнути з відповідача на її користь суддівську винагороду за період з вересня по грудень 2014 року в сумі 6 664,59 грн.;

- стягнути на її користь компенсацію за втрачену частину суддівської винагороди у зв'язку з порушенням строків її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, починаючи з вересня 2014 року до ухвалення судового рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивачка не погодилася із постановою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, з огляду на що, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній справі та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Постанови Верховної Ради України від 19 травня 1999 року, ОСОБА_1 зараховано суддею до складу Апеляційного суду Кіровоградської області.

31 липня 2014 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон № 1622-VII).

Цим Законом №1622-VII Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII доповнено пунктом 64, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати.

На виконання вищезазначених положень Закону була обмежена виплата суддівської винагороди позивачки, що підтверджується довідкою від 28.05.2015 року №79 (а.с.7).

Вважаючи такі дії протиправними, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення недоплаченої частини суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014року та стягнення компенсації за втрачену частину суддівської винагороди у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що у спірних правовідносинах, обмеження щодо реалізації прав позивача на отримання суддівської винагороди в повному розмірі, здійснено відповідачем відповідно до Закону №1622-VII, який зумовлений необхідністю захисту національної безпеки та територіальної цілісності держави. Суддівська винагорода нараховувалася в повному обсязі відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а виплачувалася з урахуванням встановленого Законом №1622-VII обмеження в розмірі 15 мінімальних заробітних плат. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача не звужують зміст та обсяг гарантій незалежності судді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

31 липня 2014 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон № 1622-УІІ). Підставою для прийняття цього Закону слугувало те, що економіка України в 2014 році знаходилася у надзвичайно складному становищі, і задля зміцнення боєздатності країни, забезпечення відновлення зруйнованої інфраструктури Донецької і Луганської областей, та відповідно до проекту Меморандуму про економічну та фінансову політику між Україною та Міжнародним валютним фондом, де як попередній захід для отримання наступного траншу від МВФ є ухвалення нових змін до бюджету.

Цим Законом № 1622-УІІ Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-УІІ було доповнено пунктом 6-4, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15-ма розмірами мінімальної заробітної плати.

В ч.1 ст.129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, що була чинною до 01 січня 2015 року, зазначалося, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.

Тобто, складові суддівської винагороди, визначені статтею 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", окремо скороченню не підлягають.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що визначене Законом № 1622-УІІ обмеження максимального розміру суддівської винагороди застосовується не до складових суддівської винагороди, а до її загальної суми, нарахованої відповідно до вимог ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через можливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлено необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В даному випадку обмеження щодо реалізації прав позивачки на отримання суддівської винагороди в повному розмірі відповідно до Закону № 1622-VII було зумовлено необхідністю захисту національної безпеки та територіальної цілісності держави, а отже, відповідає критеріям пропорційності, позаяк є співрозмірним із цінностями правової держави, що охороняються Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності у даному випадку підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1. ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2016 року у справі № П/811/27/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак