Справа № 820/604/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р.Справа № 820/604/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П. , Старосуда М.І.

секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача Буряковська О.Ю.

представника відповідача Демиденко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргуХарківської міської ради на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року по справі № 820/604/16 за позовом Харківської міської ради до Прокуратури Харківської області про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Харківської області, в якому просив суд, визнати незаконними дії відповідача з подання 11.08.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова позовної заяви від 04.06.2015 № 04-31-230/15 до відповідачів - Харківської міської ради та ОСОБА_3, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування п.п.12.2 додатку 1 до рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним особам та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 23.06.2010 № 151/10; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 9,3146 га ( кадастровий номер НОМЕР_1 - НОМЕР_2; визнання відсутність у ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 (біля табору "Лісова казка") у м. Харкові, площею 9,3146 га, кадастровий номер НОМЕР_3, загальною вартістю за нормативною грошовою оцінкою 44105562 грн.; витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 та передання Харківській міській раді земельну ділянку 9,3146 га ( кадастровий номер НОМЕР_1 без підтвердження судом наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року закрито провадження.

Позивач не погодившись із судовим рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права; суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що справа за адміністративним позовом Харківської міської ради не підсудна адміністративному суду; при вирішенні адміністративної справи було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Судом не були застосовані норми матеріального права- ч.4 ст.23 Закону №1697-УІІ, відкриття Дзержинським райсудом м.Харкова судового провадження за позовною заявою прокурора не можна вважати підтвердженням наявності у прокурора підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Надав письмові заперечення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з урахуванням положень Закону України «Про прокуратуру» №1698-УІІ виходив з того, що звернення суб'єкта владних повноважень (прокурора) до суду з позовною заявою є реалізацією права таким органом на звернення до суду, а тому дії прокурора, пов'язані з останнім не можуть вважатися спором за своєю правовою природою, оскільки само по собі звернення до суду не породжує будь-яких зобов'язань, що виникають із владних управлінських функцій для позивача, отже, даний спір не має публічно-правового характеру, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Окрім того, Цивільним-процесуальним кодексом України унормовано дані правовідносини та передбачений спосіб захисту для сторін провадження, порушеного за нормами даного кодексу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне

В даному випадку предметом спору є дії Прокуратури Харківської області щодо подання 11.08.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова позовної заяви від 04.06.2015 р. № 04-31-230/15 до відповідачів - Харківської міської ради та ОСОБА_3, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування п.п.12.2 додатку 1 до рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним особам та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 23.06.2010 № 151/10; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 9,3146 га ( кадастровий номер НОМЕР_1 - НОМЕР_2; визнання відсутність у ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 ( біля табору "Лісова казка") у м. Харкові, площею 9,3146 га, кадастровий номер НОМЕР_3, загальною вартістю за нормативною грошовою оцінкою 44105562 грн.; витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 та передання Харківській міській раді земельну ділянку 9,3146 га (кадастровий номер НОМЕР_1 без підтвердження судом наявності підстав для представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положення статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України надають поняття що є справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади,орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином справою адміністративної юрисдикції є спір який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не маже вирішуватись адміністративним судом.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, повноваження прокурора в спірних правовідносинах врегульовано Законом України №1698-VII "Про прокуратуру", який набув чинності з 15 липня 2015 року.

Даним Законом змінено форму реалізації повноважень органів прокуратури, зокрема, у п.1 розділу XIII Закону зазначено, що прокурорський нагляд за додержанням і застосуванням законів здійснюється виключно у формі представництва інтересів громадян або держави в суді за наявності підстав,передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України №1698-VII "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 6 ст.23 Закону України №1698-VII визначено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом(заявою, поданням);вступати усправу, порушену за позовом(заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній запозовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням предмету позовних вимог в межах заявленого позову в порядку адміністративної юрисдикції, та підстав звернення до суду, Харківська міська рада фактично оскаржує правомірність дій органів прокуратури із звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статей 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Положеннями статті 45 ЦПК України врегульована участь у цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, в тому числі і органів прокуратури.

Так, ч.2 цієї статті передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Процесуальні права органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб визначені ст.46 ЦПК України.

Питання щодо процесуальної правоздатності та дієздатності врегульовано ст.ст.28, 29 ЦПК України.

В тому числі, положеннями цього Кодексу визначенні підстави відкриття провадження по цивільній справи, повернення позовної заяви, залишення її без розгляду та закриття провадження.

З огляду на положення ЦПК України, завдань цього Кодексу, колегія суддів зазначає, що саме до компетенції цього суду, який здійснює розгляд справи за позовом прокурора в порядку цивільного судочинства, належить вирішення питання щодо наявності або відсутності у прокуратури Харківській області належної процесуальної право-дієздатності мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді. У разі відсутності такого, або відсутності правових підстав звернення до суду, такий суд може вирішити питання в порядку та спосіб визначений положеннями ЦПК України, як то шляхом повернення позовної заяви, відмови у відкритті або закриття провадження по справі, залишення позову без розгляду. Перевірка щодо компетенції та повноважень на звернення до суду, є прерогативою саме цього суду, який здійснює розгляд в порядку ЦПК України.

Така компетенція є виключною, та не належить до оцінки та тлумачення суду адміністративної юрисдикції. Надання оцінки судом адміністративної юрисдикції діям органу прокуратури з приводу наявності або відсутності прав, обґрунтованості підстав звернення до суду в порядку цивільного судочинства, та інш. пов'язаних з цим питаннями є втручанням у дії того суду, що розглядає справу за правилами іншого судочинства. Таке втручання є не припустимим та перебуває за межами розгляду адміністративного суду.

Крім того, у випадку порушення судом тих чи інших норм, щодо наявності або відсутності цивільно-правової дієздатності звернення прокуратори до суду в порядку цивільного судочинства, це є питанням та надання оцінки вищестоящими судовими інстанції в межах такої юрисдикції.

Таким чином суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що звернення суб'єкта владних повноважень (прокурора) до суду з позовною заявою є реалізацію права суб'єкта владних повноважень на звернення до суду, а тому дії прокурора, пов'язані з останнім не можуть вважатися спором за своєю правовою природою, даний спір не має публічно-правового характеру, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Окрім того, Цивільним-процесуальним кодексом України унормовано дані правовідносини та передбачений спосіб захисту для сторін провадження, порушеного за нормами даного кодексу.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року по справі № 820/604/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 21 квітня 2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.