Справа № 554/11729/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р.Справа № 554/11729/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 03.03.2016р. по справі № 554/11729/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про ухвалення додаткового судового рішення по справі. Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання заявник зазначив, що 07.08.2014 року він подав до суду адміністративний позов. 14.01.2015 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, у п. 4 якої він просив визнати за ним право на максимальний розмір пенсії, встановлений ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, як особі, що в період проходження військової служби приймала участь в ліквідації наслідків ядерної аварії та визнана учасником ЛНА на ЧАЕС 1 категорії, виходячи із щомісячного грошового забезпечення з 01 вересня 2009 р. - 95% (2 категорія), з 01 січня 2010 р. -100% (1 категорія), а у п. 5 - визнати вину Головного управління Пенсійного фонду України встановити вину Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в протиправних діях, направлених на відмову йому в праві на виплату щомісячної пенсії в максимальному розмірі від щомісячного грошового забезпечення - 95% з 01 вересня 2009 р., 100 % з 01 січня 2010 р., як це встановлено ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, для нього, особи, що має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи - 2 категорія з вересня 2009 р., 1 категорії з 30 грудня 2009 р. На думку ОСОБА_1, за вказаними позовними вимогами не прийнято рішення, у зв'язку з чим він просив суд прийняти додаткове рішення за п. 4, п. 5 уточнених позовних вимог.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі №554/11729/14-а - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, норм матеріального та процесуального права, позивач просить ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 23.03.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підготувати виплатні документи недоплаченої пенсії ОСОБА_1 в розмірі 98% з 01.02.2014 року від щомісячного грошового забезпечення (категорія 1) у відповідності до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підвищити ОСОБА_1 пенсію відповідно до індексації грошових доходів населення, але не менше 2% грошового забезпечення у відповідності до ст. 97 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та ст. 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії в розмірі 98% з 01.02.2014 року від щомісячного грошового забезпечення (категорія 1) у відповідності до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, з урахуванням індексації грошових доходів населення, але не менше, як на 2% грошового забезпечення у відповідності до ст. 97 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та ст. 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. (а.с. 113-117).

08.04.2014 року Октябрським районним судом м. Полтава винесено додаткову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести нарахування та стягнення на користь позивача недоплаченої суми пенсії за період з 01 вересня 2009 р. (95%), з 01 січня 2010 р. (100%) по 01 лютого 2014 року залишено без розгляду (а.с. 133-134).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду України від 25.05.2015 року постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року скасовано, прийнято нову постанову, якою зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії в розмірі 98% з 01 лютого 2014 року від щомісячного грошового забезпечення (категорія 1) у відповідності до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 156-161).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року та 08.04.2015 року та Харківського апеляційного адміністративного суду України від 25.05.2015 року залишено без змін (а.с. 229-235).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду були позовні вимоги ОСОБА_1, про які він вказує у своїй заяві про прийняття додаткового рішення та з цього приводу судом першої прийнято рішення в мотивувальній частині постанови (а.с. 116 абз. 7), а тому підстави для прийнятті додаткової постанови відсутні.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд, зокрема:

- визнати за ним право на максимальний розмір пенсії, встановлений ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262- XII, як особі, що в період проходження військової служби приймала участь в ліквідації наслідків ядерної аварії та визнана учасником ЛНА на ЧАЕС 1 категорії, виходячи із щомісячного грошового забезпечення з 01 вересня 2009 р. - 95% (2 категорія), з 01 січня 2010 р. -100% (1 категорія) ( п. 4 уточнених позовних вимог);

- встановити вину Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в протиправних діях, направлених на відмову йому в праві на виплату щомісячної пенсії в максимальному розмірі від щомісячного грошового забезпечення - 95% з 01 вересня 2009 р., 100 % з 01 січня 2010 р., як це встановлено ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, для нього, особи, що має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи - 2 категорія з вересня 2009 р., 1 категорії з 30 грудня 2009 р. ( п. 5 уточнених позовних вимог) (а.с. 31).

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року, зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 вирішені судом та у їх задоволенні відмовлено з тих підстав, що ч. 4 ст. 105 КАС України передбачений вичерпний перелік позовних вимог, які може містити адміністративний позов фізичної особи до суб`єкта владних повноважень, до яких не належать вимоги про встановлення вини особи та визнання за особою права ( т. 1 а.с. 116 абз. 7).

Постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2015 року в зазначеній частині залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанції.

З наведеного вбачається, що у суду відсутні підстави для прийняття додаткової постанови, оскільки позовні вимоги вирішено в тому обсязі, який заявлений позивачем.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 03 березня 2016 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 03.03.2016р. по справі № 554/11729/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 25.04.2016 р.