Справа № 684/951/15-а
Суддя: Курнос С. О.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 684/951/15-а
Провадження № 2-а-678-8/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Летичівський районний суд

Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Курнос С.О.

з участю секретаря - Іськової Т.Л.

представників: позивача - ОСОБА_1

відповідача- Кравчука Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Летичів справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області про стягнення виплат при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в позовній заяві зазначає, що 09.08.2012року була прийнята на посаду головного бухгалтера в Старосинявську селищну раду і 24.03.2015року подала заяву на звільнення з займаної посади за згодою сторін з 26.03.2015року, яку отримала ОСОБА_3. Враховуючи, що відповідач не видав їй трудову книжку та наказ про звільнення і не провів розрахунок, вона в червні 2015року звернулась до Старосинявського районного суду з позовом про витребування Трудової книжки, наказу про звільнення та стягнення виплат при звільненні. При розгляді справи їй стало відомо, що вона не звільнена за згодою сторін і тому, 17.08.2015року направила відповідачу заяву про звільнення її за власним бажанням та у заяві повідомила, що перебуває на лікарняному.

15.09.2015року ухвалою апеляційного суду Хмельницької області рішення Старосинявського районного суду від 21 липня 2015року скасовано і провадження в справі закрито.

Через свого представника вона дізналась, що заява про звільнення задоволена і вона звільнена розпорядженням відповідача від 31.08.2015р. за № 57.

Посилаючись на те, що фактично з 26.03.2015року по 31.08.2015року вона фактично перебувала у фактичному прогулі і відповідач не провів з нею повний розрахунок, позивачка просить стягнути з відповідача: середній заробіток за час вимушеного прогулу; 466грн. - матеріальної допомоги за 2015рік згідно п. 7 «Положення про матеріальне стимулювання працівників Старосинявської селищної ради» (додаток до колективного договору); 20000грн. моральної шкоди, яка полягає у втраті нормальних життєвих звязків, в переживаннях психологічного характеру, погіршення фізичного здоровя, що виражається у підвищенні артеріального тиску, крім того, примушував її працювати, знущався з неї, втягував у судові спори, позбавляючи на право належного працевлаштування.

В судовому засіданні позивач і її представник вимоги підтримали, з наведених в заяві підстав. Представник відповідача вимоги не визнає, посилаючись на те, що при звільненні з позивачкою проведені всі розрахунки, матеріальна допомога позивачці виплачена у розмірі посадового окладу і при цьому не порушено п. 7.1. Положення про оплату праці та преміювання працівників Старосинявської селищної ради де передбачено виплату допомоги у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, при поданні заяви на звільнення за згодою сторін позивачці було повідомлено про необхідність передати документи і 26.03.2015року, коли вона прийшла за Трудовою книжкою, їй повідомлено про право звільнитись за власним бажанням і лише в серпні 2015року вона подала заяву на звільнення за власним бажанням, на підставі якої вона була звільнена з роботи з 31.08.2015року.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є угода сторін.

У п. 8 Постанови № 9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України розяснив, що трудовий договір припиняється на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України у строк, визначений сторонами.

У позовній заяві і у судовому засіданні позивачка стверджує, що 24.03.2015року подала відповідачу заяву про звільнення за згодою сторін, проте ні до позовної заяви ні у судове засідання вона не надала доказів про досягнення згоди з відповідачем на її звільнення.

Із запису Трудової книжки БТ ІІ № 7505376, заповненої на імя позивачки 30.01.1993року (порядковий № 14), вбачається, що вона звільнена з посади головного бухгалтера за власним бажанням на підставі розпорядження № 57 від 31.08.2015року.

У табелях виходу на роботу за березень-серпень місяці 2015року навпроти прізвища ОСОБА_2 стоять прочерки. При цьому сама позивачка визнала, що на роботу у цей період не виходила.

Отже, підстав для задоволення вимог позивачки про оплату середнього заробітку не має.

При дослідженні вимог з виплати матеріальної допомоги за 2015рік у сумі 466грн. встановлено, що у п. 7.1 Положення про оплату праці та преміювання працівників Старосинявської селищної ради, затвердженому рішенням сесії ради від 18.02.2015року № 22, виплата такої матеріальної допомоги передбачена в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати.

У позовній заяві і у судовому засіданні позивачка визнала, що сума 466грн. складає різницю між її посадовим окладом і середньомісячною заробітною платою.

Отже, при виплаті позивачці матеріальної допомоги за 2015рік у розмірі посадового окладу, відповідач не порушив приписи п. 7.1 Положення про оплату праці та преміювання працівників Старосинявської селищної ради.

Встановлені обставини справи, дають підстави суду зробити висновок, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення виплат при звільненні не доведені, відповідно не доведені вони і у стягненні моральної шкоди, і тому в позові їй слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10 -12, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області про стягнення виплат при звільненні та моральної шкоди залишити без задоволення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуюча: