Справа № 204/2160/16-а
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2160/16-а
Провадження № 2-а/204/59/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року о 08 годині 45 хвилин суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження у м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у відновленні з 01 червня 2015 року виплати йому пенсії за віком - протиправними; зобов'язати відповідача відновити виплату йому пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 червня 2015 року.

Судом було вірно визначено найменування відповідача як Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську, згідно поданої заяви відповідача, за якою, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» з 01 квітня 2016 року відбулася реорганізація управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Дніпропетровська і перейменовано в Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав на те, що з 11.07.2014 року йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та він перебуває на обліку у відповідача. З 01.04.2015 року виплату пенсії йому було припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. оскільки він до теперішнього часу працює на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області. Вважаючи зазначені дії неправомірними, позивач вимушений звернутися до суду.

11 квітня 2016 року від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, згідно яких зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII внесено зміни в ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до ч.5 ст.183-2 КАС України, справа була розглянута у порядку скороченого провадження з надходженням до суду, у передбачений законом строк, заперечень відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 11.07.2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська (на теперішній час Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII (далі - Закон №213).

Позивач, по теперішній час, працює на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Вказані обставини не є спірними.

Позивач з діями відповідача по припиненню виплати пенсії не погоджується, вважає, що пенсія йому призначена довічно, а тому її виплата не може бути припинена в жодному випадку.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №213, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абз.4 ч.1 ст.47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Суд зазначає, що станом на 01 квітня 2015 року посада судді, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» або Законом України "Про державну службу", тобто існували обставини, з якими Закон України №213 пов'язував припинення виплати пенсії.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

До 01 червня 2015 року відповідний закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з 01 червня 2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема суддів, на призначення так званих спеціальних пенсій, а тому неможливо вважати, що позивач з вказаної дати працює на посаді, яка дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, суд вважає, що саме з 01 червня 2015 року відпали обставини, які в силу абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перешкоджали ОСОБА_1 отримувати пенсію за віком.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у абз.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому, суд зауважує, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Згідно ч.1, 3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 18, 94, 99, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську щодо відмови у відновленні з 01 червня 2015 року виплати ОСОБА_1 пенсії за віком - протиправними.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Н.В. Токар