Справа № 813/143/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року Справа № 813/143/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Звір Р.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Жовківському районі, відповідач), з вимогою визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області від 26 червня 2015 року №5856-17 та податкову вимогу ДПІ у Жовківському районі ГУ ДФС у Львівській області №1437-25 від 17.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкове повідомлення-рішення надсилається платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації. Оскільки позивач змінила місце реєстрації то таке податкове повідомлення-рішення та відповідні платіжні реквізити мали бути надіслані ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, тобто контролюючим органом за місцем реєстрації позивача. Також покликається на те, що при придбанні транспортного засобу позивачем сплачені всі необхідні платежі. Вказує на дію закону в часі та вважає, що не повинен сплачувати транспортний податок, який встановлено після придбання автомобіля. Відтак, вважає, що, підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав аналогічних викладеним у письмовому запереченні долученому до матеріалів справи. Зазначив, що нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку з транспортних засобів, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом до 1 липня звітного року за місцем проживання (реєстрації) платника. Відповідно до отриманих відомостей з ГУ ДФС у Львівській області про платників транспортного податку, які зареєстровані у Жовківському районі, ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, легковий універсал - В, об'єм двигуна 44614 куб см, 2012 р.в., 14.02.2013 року державної реєстрації. Зазначає, що податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 04.07.2015 року, а відомості про зміну адреси проживання позивача надійшли до ДПІ 11.09.2015 року. Таким чином ДПІ у Жовківському районі правомірно винесла податкове повідомлення-рішення.

Суд заслухав пояснення сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, об'єм двигуна 4461 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1.

На виконання вимог статті 267 розділу XII Податкового кодексу України, з метою недопущення втрат бюджету та повного залучення до сплати транспортного податку власників легкових автомобілів з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 см. куб., які використовувалися до 5 років, ДПІ у Жовківському районі 26.06.2015 р. прийнято податкове повідомлення-рішення №5856-17, яким ОСОБА_3 нараховано транспортний податок в сумі 25000,00 грн.

У зв'язку із несплатою позивачем вказаного податку, ДПІ у Жовківському районі винесено податкову вимогу №1437-25 від 17.09.2015 року.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийняті дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким, шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, введено новий податок - транспортний податок.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За приписами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту267.2 цієї статті /пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України/.

Таким чином, об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовуються до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Судом встановлено, що у лютому 2013 року позивачем придбано та зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, об'єм двигуна 4461 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Згідно з підпунктами 267.6.1, 267.6.2 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Пирятин, Жовківського району, Львівської області 16.05.1998 року у Державному реєстрі фізичних осіб присвоєно ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

30.03.2007 року до Державного реєстру фізичних осіб внесено запис про зміну прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_3

11.09.2015 року до Державного реєстру фізичних осіб внесено запис про зміну місця проживання з с. Пирятин, Жовківського району Львівської області на АДРЕСА_1.

Нормами п. 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України передбачено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим кодексом.

Відповідно до п.63.6 ст. 63 Податкового кодексу України - облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Згідно з п. 70.2 ст. 70 Податкового кодексу України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:70.2.1. прізвище, ім'я та по батькові;70.2.2. дата народження;70.2.3. місце народження (країна, область, район, населений пункт);70.2.4. місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;70.2.5. серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Пунктом 70.5 ст .70 Податкового кодексу України передбачено, що Фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов'язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред'явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючого органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Форма облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) і порядок їх подання встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі.

Відповідно до пп. 70.7 ст.70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов'язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, Податковим кодексом України передбачено, що фізичні особи зобов'язані подавати органам ДФС відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення 1П протягом місяця з дня виникнення таких змін. Оскільки, до облікової картки або повідомлення вноситься така інформація як: прізвище, імя та по-батькові; дата народження; місце народження (каїна, область, район, населений пункт); місце проживання, то у разі зміни одного з цих реквізитів або виявлення неточностей необхідно звернутись до податкової інспекції та заповнити Заяву про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за формою №5ДР.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач відповідно до наявної у паспорті відмітки Шевченківського РВ у м. Львові ГУДМС у Львівській області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 23.07.2013 року, однак, відомості про зміну адреси проживання ОСОБА_3 надійшли до ДПІ 11.09.2015 року, позаяк оскаржене податкове повідомлення-рішення винесене ДПІ у Жовківському районі 26.06.2015 року, тобто за місцем реєстрації (перебування на обліку)на той момент такого платника. Таким чином, суд не бере до уваги покликання позивача на те, що податкове повідомлення-рішення повинно було надсилатись ДПІ у Шевченківському районі м. Львова.

Крім того, суд не бере до уваги покликання позивача на порушення принципу стабільності в частині внесення змін до будь яких елементів податків та зборів не пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, позаяк, дана норма передбачає внесення змін щодо існуючих податків та зборів, натомість податок на майно є новим видом податку. Крім того, дотримання вимог ст. 4 ПК України, зокрема щодо принципу стабільності податкового законодавства та принципу соціальної справедливості, покладається на законодавця, будь-яких ззмін до Податкового кодексу України на момент винесення податкового повідомлення-рішення винесено не було, норми ст. 267 Податкового кодексу є чинними та не визнані не конституційними, а отже підлягають застосуванню.

Крім того, в перехідних положеннях Закону України «про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71- VІІІ, яким внесені зміни до Податкового кодексу України щодо особливостей справляння транспортного податку, зазначені особливості прийняття рішення щодо встановлення місцевих податків, зокрема транспортного податку на 2015 рік. Як зазначено у пункті 4 Прикінцевих Положень цього закону: рекомендувати органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 215 році до рішення місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Транспортний податок був встановлений Податковим кодексом України та не переглядався місцевою радою. При цьому, відповідно до вимог 12.3.5 ПК України, у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Отже, транспортний засіб, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 є об'єктом оподаткування в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5856-17 від 26.06.2015 року задоволенню не підлягає.

Таким чином, не підлягає до задоволення і похідна від первинної позовна вимога про скасування податкової вимоги №1437-25 від 17.09.2015 року оскільки, як контролюючим органом правомірно нараховано суму транспортного податку. Крім того, суд звертає увагу що така надіслана податковим органом на адресу позивача за новим місцем реєстрації такого.

За таких обставин, оскаржені податкове повідомлення-рішення та податкова вимога ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України, який, в силу положень статті 1, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятих ним податкового повідомлення-рішення №5856-1 від 26.06.2015, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "Транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. та податкової вимоги №1437-25 від 17.09.2015 року про сплату податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про відсутність у нього обов'язку зі сплати транспортного податку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржені рішення ДПІ Жовківському районі діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. За таких обставин, суд дійшов висновку що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2016 року.