Справа № 819/2719/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 876/11865/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у справі № 819/2719/15 за позовом Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкової заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2015 року Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути заборгованість в сумі 52519,75 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгодженні суми податкового зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами на суму 52519,75 грн., з яких 7478,25 грн. - по податку на додану вартість, 25632,43 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати та 19409,07 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача несплачений в добровільному порядку податковий борг.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року позов задоволено, а саме стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок готівки, що належить відповідачу податковий борг в сумі 52519,75 грн. (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот дев'ятнадцять гривень сімдесят п'ять копійок) з них:

-з податку на додану вартість 7478,25 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень двадцять п'ять копійок) на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012, код бюджетної класифікації ;

-податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати 25632,43 грн. (двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять дві гривні сорок три копійки) на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012, код бюджетної класифікації ;

-по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 19409,07 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста дев'ять гривень сім копійок) на р/р 0002, код одержувача 37977726, МФО 838012. код бюджетної класифікації .

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми грошових зобов'язань, що привело до виникнення податкового боргу в розмірі 52519,75 грн., з яких:

- 7478,25 грн. по податку на додану вартість (6458,25 грн. - основний платіж. 1020,0 грн. штрафні санкції);

- 25632,43 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати (19527,11 грн. - основний платіж, 4881,77 грн. - штрафні санкції, 1223,55 грн. - пеня);

- 19409,07 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (18389,07 грн. - основний платіж 1020,0 грн. - штрафні санкції).

Заборгованість по податку на додану вартість виникла в результаті несплати узгодженого податкового зобов'язання визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 08.12.2014 року № винесеного на підставі акту камеральної перевірки від 27.10.2014 року №8138/19-18-17-04/НОМЕР_1, а також несплати узгодженого податкового зобов'язання по податкових деклараціях від 20.11.2014 року, від 18.12.2014 року, від 19.01.2015 року, від 20.02.2015 року, від 17.03.2015 року, від 20.04.2015 року, від 20.05.2015 року, від 22.06.2015 року.

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати виникла внаслідок несплати відповідачем заборгованості по податковому повідомленні-рішенні від 31.01.2014 року № винесеного на підставі акту документальної планової виїзної перевірки від 12.11.2013 року.

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті несплати відповідачем податкового повідомлення-рішення від 17.07.2013 року № винесеного на підставі акту камеральної перевірки від 03.07.2013 року, яким встановлено порушення терміну подання декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та на підставі поданих платником податків декларацій від 09.02.2012 року №567075, від 03.07.2013 року №.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відповідачем в добровільному порядку не сплачена сума заборгованості в розмірі 52519,75 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 67 Конституції України та статті 36 Податкового кодексу України на відповідача покладений обов'язок сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 6.1 ст.6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У відповідності до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

30.01.2014 року контролюючим органом виставлено відповідачу податкову вимогу за №365-25, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Згідно п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь - які власні кошти (п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України).

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України).

Згідно п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Стосовно твердження позивача щодо часткової оплати ним заборгованості по податку на додану вартість в розмірі 6000,0 грн. та незарахування вказаних коштів податковим органом, колегія апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з наступного.

Згідно підпункту 2001.6. пункту 2001 статті 200 Податкового кодексу України за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу.

Якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує: суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої декларації, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню;

а) або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку;

б) або на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реестр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів після граничного терміну, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати платником сум податкових зобов'язань, здійснює таке перерахування до бюджету на поточний рахунок платника податку.

Дана позиція також викладена в Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 14.10.2015 року № 569 (із змінами внесеними згідно Постанови КМУ № 82 від 04.02.2015 року).

Відповідачем в складі декларації за серпень 2015 року не було подано заяву, а тому кошти з електронного рахунку не були перераховані на бюджетний рахунок.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 року у справі № 819/2719/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текст ухвали виготовлено 20.04.2016 року.