Справа № 805/70/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Справа №805/70/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 15 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. (представники сторін у призначене судове засідання) не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області, відповідно до якого просить скасувати прийняті 19.08.15 р. податкові повідомлення - рішення відповідача № 19808-17 на суму 1 418, 19 грн., № 19816-17 на суму 372, 38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що податкове повідомлення - рішення відповідача № 19808-17 від 19.08.15 р. на суму 1 418, 19 грн. складено на житловий будинок, що є недобудованим та не введеним у експлуатацію, його готовність складає лише 86 %.

Також позивач посилається на те, що податкові повідомлення - рішення від 11.09.15 р. № 19816-17 на суму 372, 38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн. складені на один і той же об'єкт нерухомого майна.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що обчислення суми податку здійснено виключно за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб.

Крім цього, відповідач зазначає, що у платіжних реквізитах (а не у самому рішенні) до податкового повідомлення - рішення № 19817-17 від 11.08.15 р. на суму 523,47 грн. невірно вказана адреса об'єкта нерухомості - замість: АДРЕСА_1, вказано: АДРЕСА_2.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини даної справи та докази, надані сторонами суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та встановив такі обставини.

У позовній заяві позивач, серед іншого, просить скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.08.15 р. № 19808-17 на суму 1 418, 19 грн., проте до позовної заяви ним додано податкове повідомлення - рішення на іншу суму - 1 418, 99 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що вірною сумою, податкового повідомлення - рішення Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області від 19.08.15 р. № 19808-17 є - 1 418,99 грн.

Відповідно до позовної заяви позивач у даній справі не оспорює суму нарахованого податку, спірними є питання щодо того, чи підлягає оподаткуванню частка позивача у недобудованому будинку, що не був прийнятий у експлуатацію, проте, на який за позивачем зареєстровано право власності та питання щодо того чи оподатковано двічі відповідачем один і той же об'єкт нерухомості, що належить позивачу.

Судом встановлено, що відповідачем, на підставі розділу 12 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було прийнято 11.08.15 р. податкові повідомлення - рішення № 19808-17 на суму 1 418, 99 грн., № 19816-17 на суму 372, 38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн., якими позивачу визначено зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо податкових повідомлень - рішень від 11.08.15 р. № 19816-17 на суму 372, 38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн. суд зазначає про таке.

Посилання позивача на те, що вказані рішення виписано на одну і ту ж квартиру двічі судом не приймаються.

Відповідний висновок позивач зробив не зі спірних податкових повідомлень-рішень, а з доданих до них платіжних документів, які не є податковими повідомленнями-рішеннями, що оскаржуються.

Згідно з матеріалами справи обидва спірних податкових повідомлення - рішення не містять найменування чи адреси об'єкта оподаткування.

Такі адреси та найменування зазначені лише у доданих до вказаних рішень квитанціях на оплату податку, а не у відповідних рішеннях.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, податкове повідомлення - рішення від 11.08.15 р. № 19817-17 на суму 523,47 грн. прийнято щодо квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1, у той час як податкове повідомлення - рішення від 11.08.15 р. № 19817-17 на суму 523,47 грн. прийнято щодо квартири позивача за адресою: АДРЕСА_2.

Вказані обставини та відповідний розрахунок суми податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо позивача, спростовують тезу позивача щодо подвійного оподаткування одного і того ж об'єкта нерухомості вказаними рішеннями.

Враховуючи викладене, суд визнає позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області від 11.08.15 р. № 19816-17 на суму 372, 38 грн. та № 19817-17 на суму 523,47 грн. безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо податкового повідомлення - рішення № 19808-17 від 11.08.15 р. на суму 1 418, 99 грн.

Вказане рішення прийнято щодо частки позивача у будинку за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до наданих сторонами копій витягу № 1898541 від 02.04.13 р. з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачем 20.03.13 р., на підставі договору купівлі - продажу, зареєстровано право приватної власності на 12/1000 частин недобудованого житлового будинку, літ. А-1, готовністю 86%, а саме: житлова кімната № 6, частина коридору №1, частина сходової клітини ІІ, проект. житл. площею 71,0 кв.м. У відомостях про об'єкт нерухомого майна за реєстраційним № 3 зазначено, що об'єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 є житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 688,8 кв.м., житлова площа 280,1 кв.м.

Згідно зі ст. 265 ПК України податок на майно складається, у тому числі і з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пункт 266.1.1 ст. 266 ПК України встановлює, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п. 266.2.1 ст. 266 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п.14.1.129 ст. 14 ПК України об'єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки;

Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;

дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку;

Об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належить сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі;

З аналізу вказаних норм видно, що у розумінні ПК України об'єктом житлової нерухомості об'єкт стає не в силу того, що він придатний до проживання чи в силу того, що прийнятий у експлуатацію, а в силу того, що він відноситься до відповідної категорії згідно з цільовим призначенням приміщення, житлового (у спірних правовідносинах житловий будинок) чи нежитлового (наприклад, лікарня, конюшня, тощо).

Відповідно до пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування:

а) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, в тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради;

д) об'єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об'єкта на дитину;

е) об'єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб'єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

з) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;

и) об'єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об'єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що його частка у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3, відноситься до об'єктів нерухомого майна, що не підлягають оподаткуванню відповідно до пп. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

У позовній заяві позивач зазначав про необхідність призначення експертизи для встановлення того чи є вказаний будинок житловим.

Суд не знайшов підстав для призначення вказаної експертизи, оскільки як прямо підтверджено витягом № 1898541 від 02.04.13 р. з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (далі - витяг), вищевказаний об'єкт нерухомого майна є житловим будинком, а отже, відповідно до пп. "а" п.14.1.129 ст. 14 ПК України є таким, що віднесений до об'єктів житлової нерухомості .

Крім цього, позивачем фактично ототожнено такі поняття як "житловий будинок" і "будинок, що придатний для проживання".

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Таким чином, відповідно до вказаних положень цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зареєструвати право власності можливо також і на об'єкт незавершеного будівництва без прийняття його в експлуатацію, що і було зроблено, а позивач, відповідно до наданого ним суду витягу, отримав та зареєстрував право власності на 12/1000 частин недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу.

Отже, відповідач, приймаючи спірне податкове повідомлення - рішення № 19808-17 від 11.08.15 р. на суму 1 418, 99 грн. діяв правомірно, у межах чинного законодавства України, а позовні вимоги про його скасування є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись розділом 12 Податкового кодексу України, ст. 331 Цивільного кодексу України ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 31 березня 2016 року.

Постанова складена у повному обсязі 05 квітня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.