Справа № 1915/713/12
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2016 р. м. Київ К/800/45460/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Маслія В.І.

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, приватного акціонерного товариства ,,Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища ,,Терно-Корс", треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправним рішення,

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, приватного акціонерного товариства «Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища «Терно-Корс», треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просили визнати протиправним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.05.2010 року за № 771 про оформлення права власності за ЗАТ «Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища «Терно-Корс» на приміщення площею 87,4 та 93, 2 кв. м.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивачі звернулись з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.05.2010 року за № 771 ЗАТ «Терно-Корс» отримало свідоцтво про право власності на спірні нежитлові приміщення площею 93,2 кв. м. та 87, 4 кв. м. в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1. Після оформлення права власності ЗАТ ,,Терно-Корс у відповідності до декларації про початок виконання будівельних робіт від 15.06.2011 року та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 04.05.2012 року переобладнало вказані власні нежитлові приміщення (творчі майстерні) мансардного поверху 40-квартирного житлового будинку у чотири двокімнатні квартири, загальною площею 266,0 кв.м. На одну з цих квартир право власності оформлене за ПАТ ,,Терно-Корс, на решту квартир право власності оформлене на фізичних осіб.

Позивачі, вважаючи рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.05.2010 року за № 771 протиправним, звернулись до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 в експлуатацію, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1680 від 07.11.2007р. внесено зміни до проекту будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та ЗАТ «Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища «Терно-Корс» надано дозвіл на перепланування дворівневих квартир восьмого та мансардного поверхів на однорівневі квартири, - позивачі ще не набули права власності на свої квартири. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами порушення їх права спільної сумісної власності та протиправності рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №771 від 14.05.2010 року.

Апеляційний суд, залишаючи постанову суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову без змін, дійшов висновку, що оскаржуване рішення виконавчого комітету, як ненормативний акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію після його реалізації (оформлення права власності), а тому подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права на спірні нежитлові приміщення має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких застосовано цей акт, а також особи, які є субєктом правовідносин, у який буде застосовано цей акт.

Позивачі оскаржують правовий акт індивідуальної дії, яким є рішення відповідача про оформлення права власності за ЗАТ «Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища «Терно-Корс» нерухоме майно.

Тобто такий правовий акт, який породжує права і обов'язки тільки того суб'єкту, якому його адресовано.

З огляду на зазначене, посилання позивачів на порушення їх прав в сфері публічних правовідносин, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, є безпідставним, оскільки зазначене рішення не стосується їх безпосередньо.

Подальше оспорювання правомірності набуття ЗАТ «Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища «Терно-Корс» права власності на спірні нежитлові приміщення площею 87,4 та 93, 2 кв.м. в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1, має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, так як виникає спір про право.

Оскільки позивачі звернулися до суду за захистом порушеного, на їх думку, права співвласників майна вищезазначених приміщень, дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких умов колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів. Разом з тим, зазначене є підставою закриття провадження у справі, а не відмови у позові.

Таким чином вирішення судами попередніх інстанцій спору по суті є помилковим.

Згідно з ч. 1 ст. 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 221, 222, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, приватного акціонерного товариства ,,Архітектурно-будівельна науково-проектно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища ,,Терно-Корс", треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправним рішення - закрити.

Роз'яснити позивачам, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: