Справа № 826/26116/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2016 року № 826/26116/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Легбанк» за рахунок Фонду;

зобов'язати Фонд включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Легбанк» за рахунок Фонду.

В обґрунтування позову позивач зазначає про безпідставне невключення позивача до переліку вкладників та до загального реєстру вкладників, оскільки він правомірно набув право власності на частину вкладу та став стороною договору банківського вкладу на підставі договору відступлення права вимоги, разом з чим набув статусу вкладника у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, представник відповідача 1 подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив суду, що позивач не є вкладником неплатоспроможного банку і не має права на відшкодування, оскільки право на отримання відшкодування за вкладами в ПАТ «Легбанк» мають фізичні особи в розмірі вкладів, зафіксованих станом на день запровадження тимчасової адміністрації. Будь-які правочини вкладників після вказаної дати щодо своїх вкладів (уступка, дарування тощо) не породжують жодних правових наслідків для Фонду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014р. №744 «Про віднесення ПАТ «Легбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27.11.2014р. №133 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк», згідно з яким з 28.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Легбанк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26.02.2015р. №135 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Легбанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27.02.2015р. № 41 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 27.02.2015р. по 26.02.2016р. включно.

На підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №201214/1 від 31.01.2015р. Громадська організація «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» () відступила позивачу право вимагати від ПАТ «Легбанк» сплатити частину суми боргу в розмірі 200 000, 00 грн., який виник у зв'язку з наданням Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу № 010-ДДЮ-05 від 11.01.2005 р.

Позивач, дізнавшись про відсутність його у загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, звернувся до Фонду із заявою про включення його до переліку вкладників.

За наслідком розгляду заяви позивач отримав листа від Фонду №21-036-22025/15 від 06.07.2015р., яким позивача повідомлено, що в переліку вкладників, що переданий Уповноваженою особою до Фонду, інформація про позивача відсутня.

Позивач, вважаючи, що він правомірно набув право власності на частину вкладу та став стороною договору банківського вкладу №010-ДДЮ-05 від 11.01.2005р. звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (далі-Закон №4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами врегульований статтею 27 Закону №4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначено в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (далі - Положення).

Згідно з пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ даного Положення, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Громадською організацією «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №201214/1 від 31.01.2015р., згідно якого позивач набуває право вимоги і стає кредитором за договором банківського вкладу (депозиту) від 11.01.2005р. №010-ДДЮ-05.

Разом з тим розділ І книги п'ятої Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В той же час, частина третя ст. 512 ЦК України містить застереження про те, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

В той же час, позивач не укладав з банком договір банківського вкладу, або рахунку і не є власником іменного депозитного сертифіката.

З урахуванням наведених приписів Закону, твердження позивача про те, що він є вкладником Банку не відповідають дійсності.

Розширене тлумачення поняття «вкладник» поза межами визначення Закону №4452-VI не допускається.

У розумінні Закону №4452-VI подальше зобов'язання Фонду гарантування відшкодувати кожному вкладнику суму вкладу у випадку неплатоспроможності банку за рахунок державної грошової компенсації, яка не може перевищувати 200 000 грн. зобов'язанням, яке нерозривно пов'язане саме з особою такого вкладника.

Поряд з тим, у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, заміна кредитора не допускається в силу прямої заборони, встановленої cт. 515 ЦК України.

В свою чергу, уповноважена особа наділена винятковими повноваженнями та зобов'язана здійснювати захист прав та законних інтересів фізичних осіб - вкладників банків, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Таким чином, договір банківського вкладу, укладений між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» та ПАТ «Легбанк», у той час, як позивач лише набув права вимоги за вказаним договором на кошти, тобто став кредитором ПАТ «Легбанк».

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

В розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Судом встановлено, що позивач є кредитором ПАТ "Легбанк", а не вкладником, а тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача 2 подати до Фонду додаткову інформацію про позивача.

За таких обставин Уповноважена особа Фонду діяла за приписами Закону №4452-VI, відмовивши позивачу у включенні його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, оскільки в розумінні Закону №4452-VI позивач не є вкладником, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко