Справа № 2-а-119/10
Суддя: Марусяк М. О.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-119/10
Номер провадження 2-а-119/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.10 рокуРахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

при секретарі - Ступчук Л.Б.

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1, як представника за дорученням, в інтересах ОСОБА_3 до

Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на дії та рішення посадової особи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як представник за дорученням, що діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області на дії та рішення посадової особи.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 28 грудня 2007 року в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області видані розпорядження №№ 861, 862, за якими було скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 562 від 21.09.2007 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту» в частині надання громадянці ОСОБА_3, мешканці м. Рахів, вул. Кармелюка, буд.15/2, Закарпатської області, дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,11 га для ведення особистого селянського господарства на землях Костилівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб») та розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 563 від 21.09.2007 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за межами населеного пункту в частині надання громадянці ОСОБА_3, мешканці м. Рахів, вул. Кармелюка, буд.15/2, Закарпатської області, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,10 га для іншого призначення (обслуговування об'єкта незавершеного будівництва готелю та кафе-бару) на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб»). Оскільки розпорядження, які є предметом судового оскарження, винесені посадовою особою у грудні 2007 року, позивачка в межах строку позовної давності відповідно до положень ст.257 ЦК України, ст.ст.118-120 ЦПК України звернулася до суду першої інстанції загальної юрисдикції із позовною заявою про визнання зазначених вище рішень не чинними. Дана справа знаходиться у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області (м. Рахів, вул. Карпатська, буд.15, Закарпатської області), головує по справі суддя Тулик І.І., рішення по справі не винесено. Однак, відповідно до рішення Конституційного суду України № 10-рп/2010 по справі № 1-6/2010 від 01 квітня 2010 року органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, які віднесені законом до їхньої компетенції, питання щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, діють як суб'єкти владних повноважень, а тому відповідно до положень п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності. У зв'язку з цим, позивачка 11.06.2010 року подала до Рахівського районного суду Закарпатської області позовну заяву про зменшення позовних вимог та просила залишити без розгляду позовні вимоги на дії та рішення посадової особи, визнання не чинним розпоряджень голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 861 та № 862 від 28.12.2007 року, надавши позивачці право на звернення із даними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до положень ст.ст.13-15 Земельного кодексу України (в редакції 1970 р.) позивачка набула права землекористування спірними земельними площами на підставі договору на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди), укладеного 18.03.1994 р. між власником земель, Великобичківським лісокомбінатом, та МП «Маклер» (м. Рахів, вул. Кармелюка, буд.15, засновник ОСОБА_4), за якими загальна земельна ділянка розміром 1,2 га була надана їй на умовах оренди строком на 5 (п'ять) років для зарибнення та благоустрою. 12.06.1996 року даний договір було переукладено між Великобичківським ДЛМП та МП «Маклер» на правах тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), за яким земельна ділянка розміром 1,2 га була передана позивачці на умовах оренди строком на 25 років для культурно- оздоровчих цілей, масового відпочинку та ведення підсобного сільського господарства. Крім того, право короткострокового тимчасового користування спірною земельною ділянкою відповідно до положень ч.2 ст.20 Земельного кодексу України (в ред. 1970 р.) підтверджується рішенням Костилівської сільської ради Рахівського району від 15.03.1994 р., яким погоджено передачу лісництвом Вел. Бичківського ЛК МП «Маклер» в оренду земельної ділянки розміром 1,2 га для зарибнення та благоустрою. Аналізуючи наведене представник позивача вважає, що дані розпорядження голови РДА є безпідставними, оскільки будь-якого конкретного обґрунтування щодо необхідності та законності скасування попередніх розпоряджень щодо надання гр-ці ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність та оренду у розпорядженнях, що є предметом оскарження, не має, що свідчить про незаконність та упередженість даного рішення.

У зв'язку із зазначеними више обставинами, матеріалами адміністративного позову, доводами позовної заяви, позивач просить поновити строк звернення до суду, визнати не чинним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 861 від 28.12.2007 року «Про скасування розпорядження голови Рахівської райдержадміністрації від 21.09.2007 р. № 563 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за межами населеного пункту в частині надання дозволу, ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, 15/2, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,10 га для іншого призначення (обслуговування об'єкта незавершеного будівництва готелю та кафе-бару) на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб») та розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 862 від 28.12.2007 року «Про скасування розпорядження голови Рахівської райдержадміністрації від 21.09.2007 р. № 562 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту в частині надання дозволу, ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, 15/2, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,11 га для ведення особистого селянського господарства на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб»).

В судовому засіданні представник позивача за дорученням, ОСОБА_2, позовні вимоги позивача підтримав, на задоволенні адміністративного позову наполягає, просить поновити строк звернення до суду, задовольнити адміністративний позов у частині визнання не чинними розпорядження голови державної районної адміністрації, судові витрати просить залишити за позивачкою.

Відповідач, Рахівська районна державна адміністрація Закарпатської області в судові засідання, на неодноразові виклики суду (29 липня 2010 року, 27 вересня 2010 року 12 та 26 жовтня 2010 року), будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з'являлися. Однак, голова Рахівської районної державної адміністрації, на всі судові засідання надсилав до суду заяви, в яких просив дану адміністративну справу розглянути у відсутності їхнього представника.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2010 по справі № 1-6/2010 від 01 квітня 2010 року встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, які віднесені законом до їхньої компетенції, питання щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, діють як суб'єкти владних повноважень, а тому відповідно до положень п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

У звязку із наведеним суд вважає обставини, що є предметом судового розгляду, такими, що мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. Суд також погоджується із твердженням представника позивача щодо обгрунтованості та поважності причин пропущення позивачкою строку звернення до адміністративного суду, оскільки в ході судового розгляду справи судом достеменно встановлено, що позивачка, в межах строку позовної давності у відповідності до положень ст.257 ЦК України, ст.ст.118-120 ЦПК України звернулася до суду першої інстанції загальної юрисдикції із позовною заявою про визнання зазначених вище рішень посадової особи не чинними.

На час її звернення до суду із зазначеним позовними вимогами дані правовідносини врегульовувалися нормами цивільно-процесуального судочинства України, оскільки, розгляд таких спорів у відповідності до положень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» законодавець передбачав у позовному провадженні.

Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням встановив, що відповідно до положень п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом

владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно- правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Крім того, суд констатує, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» (в ред. 07.07.2010 р.) внесено зміни до статті 99 КАС України, згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка через свого представника у липні 2010 року звернулася до суду першої інстанції із позовною заявою щодо скасування рішень органу виконавчої влади, однак, зважаючи на зміни у законодавстві, в тому числі, внесені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» (в ред. 07.07.2010 р.) положення позивачки щодо строків оскарження даних розпоряджень є обтяжливим не з її вини, а тому, встановлений положеннями статті 99 КАС України (в ред.2005 р.) процесуальний строк звернення до суду підлягає поновленню.

В судовому засіданні представником позивача було доведено, відповідачем з невідомих причин не спростовано, а судом не здобуто інших доказів того, що на час винесення головою Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області розпоряджень №№ 861, 862, за якими було скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 562 від 21.09.2007 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту» в частині надання громадянці ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, буд. 15/2, Закарпатської області, дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,11 га для ведення особистого селянського господарства на землях Костилівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб») та розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 563 від 21.09.2007 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за межами населеного пункту в частині надання гр-ці ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, буд. 15/2, Закарпатської області, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,10 га для іншого призначення (обслуговування об'єкта незавершеного будівництва готелю та кафе- бару) на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб»), був дійсним, не скасованим договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), укладений 18.03.1994 р. між власником земель, Великобичківським лісокомбінатом, та МП «Маклер» (м. Рахів, вул. Кармелюка, буд.15, засновником якого являлася гр-ка ОСОБА_3 (дівоче прізвище- Бабич ОСОБА_5), за яким загальна земельна ділянка розміром 1,2 га була надана їй на умовах оренди строком на 5 (п'ять) років для зарибнення та благоустрою.

В судовому засіданні встановлено, що 12.06.1996 року даний договір було переукладено між Великобичківським ДЛМП та МП «Маклер» на правах тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), за яким земельна ділянка розміром 1,2 га була передана позивачці на умовах оренди строком на 25 років для культурно- оздоровчих цілей, масового відпочинку та ведення підсобного сільського господарства.

Судом взятий до уваги той факт, що право короткострокового тимчасового користування спірною земельною ділянкою відповідно до положень ч.2 ст.20 Земельного кодексу України (в ред. 1970 р.) підтверджується за позивачкою рішенням Костилівської сільської ради Рахівського району від 15.03.1994 р., яким погоджено передачу лісництвом Вел. Бичківського ЛК МП «Маклер» в оренду земельної ділянки розміром 1,2 га для зарибнення та благоустрою.

Аналізуючи наведене суд вважає, що розпорядження голови Рахівської РДА Закарпатської області, які являються предметом судового оскарження, є безпідставними та неаргументованими, оскільки будь-якого конкретного обґрунтування необхідності та законності скасування попередніх розпоряджень щодо надання гр-ці ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність та оренду у розпорядженнях, не встановлено, що свідчить про незаконність та упередженість даних документів.

Таким чином, діями посадової особи відповідача порушено право позивачки у вільному, безперешкодному та за цільовим призначенням користуванні земельною ділянкою шляхом відмови останній у наданні їй права на отримання правовстановлюючих документів у відповідності до чинного законодавства.

У відповідності до положень підпунктів «в», «г» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суди, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, мають виходити з того, що з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

У відповідності із положеннями частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає підставними та обґрунтованими доводи позивача про те, що розпорядженнями голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області порушується її право, передбачене положеннями статті 118 Земельного кодексу України щодо встановленого порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідач не спростував доводи позивача в частині незаконності його розпоряджень, хоча таким правом останній наділений положеннями статті 49 КАС України.

У відповідності із положеннями частини 3 статті 71 КАС України суд сприяє в реалізації обов'язку доказування сторін і витребовує необхідні докази, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, зазначила причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомила, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суб'єкт владних повноважень має право подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі та спростовувати доводи адміністративного позову.

Аналізуючи матеріали позовної заяви, доводи, надані представником позивача під час судового засідання, доводи, здобуті судом при розгляді справи, суд вважає, що обставини, наведені представником позивача, знайшли свої підтвердження під час розгляду справи по суті. Як одним із основних доводів при розгляді справи, суд вбачає

відповідність положень частини 2 статті 71 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти заявленого адміністративного позову, суд вважає доводи позивача підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Всі обставини справи, які були взяті судом в сукупності, а також той факт, що при цьому не порушуються права третіх осіб, дають підстави суду для поновлення строку звернення до суду та визнання не чинними розпоряджень голови районної державної адміністрації.

Керуючись положеннями ст. ст. 15,16,21 ЦК України, ст. ст. 118, 152 Земельного кодексу України, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року, положеннями ст.ст. 6, 17,18,56,59,69,71,104,105, 162,163,167 КАС України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Поновити строк звернення до суду.

Визнати не чинним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 861 від 28.12.2007 року «Про скасування розпорядження голови Рахівської райдержадміністрації від 21.09.2007 р. № 563 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за межами населеного пункту в частині надання дозволу, ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, 15/2, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,10 га для іншого призначення (обслуговування об'єкта незавершеного будівництва готелю та кафе-бару) на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб»).

Визнати не чинним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 862 від 28.12.2007 року «Про скасування розпорядження голови Рахівської райдержадміністрації від 21.09.2007 р. № 562 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту в частині надання дозволу, ОСОБА_3, мешканці м. Рахова, вул. Кармелюка, 15/2, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,11 га для ведення особистого селянського господарства на землях Костилівської сільської ради Рахівського району за межами населеного пункту (вул. Молодіжна урочище «Жолоб»).

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Марусяк М.О.