Справа № 175/1795/14-а
Суддя: Борисов С. А.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-175/1795/14-а
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 pоку Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Міронові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах ОСОБА_2 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 організація «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» звернулася до суду інтересах ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_3 про визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» у судовому засіданні уточнений адміністративний позові підтримали та просили суд визнати дії голови Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, що виразилися у незабезпеченні виконання запиту від 03.04.2014 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації у ненаданні відповіді по суті запиту, який було зареєстровано від 03.04.2014 року за вх. № 197 - неправомірними; зобов'язати голову Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 вчинити певні дії - утриматися від вчинення дій щодо ненадання відповідей на запити гр. ОСОБА_2 що є порушенням статей 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також насамперед порушення норм прямої дії зазначеної у ч. 2 ст. 34 та статті 40 Конституції України.

Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та голова Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили.

Суд, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, приходить до висновку, про часткове задоволення уточненого адміністративного позову з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 керуючись Законом України «Про доступ до публічної інформації» офіційно зробила інформаційний запит, який було направлено кур'єрською поштою на ім'я голови Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 03 квітня 2014 року для отримання публічної інформації на порушенні питання в законом визначений строк: про номер кабінету, номер службового телефону, графік роботи, графік особистого прийому громадян начальника КП Господарсько-архітектурне бюро, та перелік інших питань.

Одна як пояснила ОСОБА_2 повної відповіді на свій інформаційний запит вона , що є фактом порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожному гарантується право вимагати від розпорядника інформації надавати повну відповідь на інформаційний запит у встановлені законом строк. Найважливішим критерієм для вирішення питання про достатність обсягу відповідних прав і свобод людини й громадянина, у тому числі й права на інформацію, виступають міжнародно-правові акти, конституційні норми, що одержують свою подальшу конкретизацію в чинному законодавстві, стосовно права громадян на інформацію необхідно відзначити низку найважливіших положень, що вмістяться в основних міжнародно-правових документах.

У ст. 19 Загальної декларації прав людини, прийнятої на сесії Генеральної Асамблеї ООН 10 грудня 1948 р., закріплюється положення про те, що кожна людина має право на свободу переконань і на вільне їх вираження. Це право пов'язується зі свободою шукати, одержувати і поширювати інформацію та ідеї будь-якими засобами й незалежно від державних кордонів. Слід зазначити, що в більшості конституцій країн світу наведені вище положення правових актів одержали своє адекватне відображення, не є винятком у цьому плані й Конституція України, як верховенство права та норма прямої дії.

Головним принципом Закону України «Про доступ до публічної інформації» є максимальна відкритість інформації, відповідно до якого вся інформація, якою володіють розпорядники інформації підлягає розкриттю.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, охорони здоров'я населення, захисту репутації або прав інших людей, запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету й неупередженості правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інформацію» усі громадяни України, юридичні (особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації своїх прав, свобод законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Стаття 10 Закону України «Про інформацію» передбачає, що право на інформацію забезпечується серед іншого обов'язком органів державної влади інформувати про свою діяльність і прийняті рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» офіційна документована інформація, яка створюється в процесі поточної діяльності законодавчої, виконавчої та судової влади, органів місцевого і регіонального самоврядування, належить до інформації державних органів, органів місцевого та регіонального самоврядування. А відмова в наданні такої інформації на інформаційний запит, оформлений за правилами ст. 32 Закону, можлива лише у випадках, визначених ст. 37 Закону, у тому числі за умови, до документи є внутрішньовідомчою службовою кореспонденцією (до якої належать доповідні записки, переписка між підрозділами тощо).

До службової інформації може належати, окрім вищезазначеної службової кореспонденції й ще додаткова інформація, яка зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності та у сфері оборони країни, а не та, яку процесом прийняття рішень вирішують колегіально і передують публічному обговоренню та приймають колегіально рішення, і тому числі і у відношенні власного рішення відповідача, тобто ним підписані нормативно-правові індивідуально-правові акти.

Таким чином, інформація,яка запитувалася не є відомостями, що становлять службову інформацію або державну таємницю.

Розпорядник інформації зобов'язаний максимально розкривати усю інформацію, яка була створена або отримана в процесі виконання державними органами суб'єктами владних повноважень, суб'єктів господарювання своїх обов'язків, але цього у встановлений законом строк від відповідача не відбулось , що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Факт одержання відповідачем запита від 03 квітня 2014 року підтверджено реєстровим номером на запиті -03.04 2014 року за вх.197.

Інформаційний запит, який було зроблено не належить до інформації з обмеженим доступом в розумінні статті 6 Закону України «Про інформацію», не належить до конфіденційної інформації в силу статті зазначеного Закону,а також до таємної інформації (ст.8 Закону) або службової інформації (ст.9 Закону).

Відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про інформацію» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, відповідач, отримавши інформаційний запит, повинен був його розглянути у визначені законом строки, чого зроблено, належної копії документу на пункт один запиту відповідач запитувачу так і не надав, що є фактом порушення норм закону на доступ до публічної інформації.

На підставі статті 76 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність у разі порушення ними Конституції або законів України. Відповідно до вимог статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед юридичними фізичними особами визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 7 КАС України принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ст. 6 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ст. 71 КАС України).

Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині зобовязання голови Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 вчинити певні дії - утриматися від вчинення дій щодо ненадання відповідей на запити гр. ОСОБА_2 що є порушенням статей 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також насамперед порушення норм прямої дії зазначеної у ч. 2 ст. 34 та статті 40 Конституції України, оскільки позивачами не доведено позов у цій частині, не можливо визначити чи буде голова селищної ради утриматися від вчинення дій щодо ненадання відповідей на запити гр. ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3 8, 19, 21, 22, 24, 42, 43, 55, 57, 64, 68 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 14, 15, 16, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 6, 10,13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., протоколами 1,4,7,11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 5; ч. 1,2 ст.6, ст. ст. 8, 9,ч.2 п.7 ст. 17, ч.іп.ч.1 ст. 18, ст. ст. 49, 60, 70, ч.4 п.3ст.105, ст.ст. 122, 133, 137 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах ОСОБА_2 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії голови Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, що виразилися у незабезпеченні виконання запиту від 03.04.2014 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації у ненаданні відповіді по суті запита, який було зареєстровано від 03.04.2014 року за вх.№197 - неправомірними.

Зобов'язати голову Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 вчинити певні дії, а саме забезпечити виконання запиту від 03.04.2014 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації та надати відповідь по суті запита, який було зареєстровано від 03.04.2014 року за вх.№197.

Стягнути з Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в особі голови ОСОБА_3 на користь Держави судові витрати у розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя С.А. Борисов