Справа № 816/135/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/135/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області
третя особа: ОСОБА_2
про скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

08.02.2016 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про виправлення описки) до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (надалі також - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, ідентифікаційний номер 9711274 від 31.12.2013, щодо реєстрації права приватної власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), внесеного на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 зареєстровано на підставі рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц, скасованого рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.06.2014. Позивач наголошує на тому, що оскаржуване рішення обмежує її права як спадкоємиці після померлого батька ОСОБА_3.

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила судові витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягувати (а.с.129).

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. 22.03.2016 відповідачем подані письмові заперечення (а.с.85-86), у яких останній просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що державним реєстратором з дотриманням положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно було прийнято рішення № 9711274 від 31.12.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та проведено реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 На час проведення спірної державної реєстрації рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц, яке слугувало підставою для проведення такої реєстрації, вважалось чинним, отже, у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у її проведенні за зверненням ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від ОСОБА_2

ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. У письмових запереченнях (а.с.39) просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстави скасування рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 у справі №537/2826/13-ц рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2013, яким визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених даною статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, дошлюбне прізвище якої було ОСОБА_5, є донькою ОСОБА_5 (надалі - ОСОБА_5), на підтвердження чого надано копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10) та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.1993 (а.с.13) ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками в рівних частинах житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, та в цілому складається з житлового будинку «Аа», загальною житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі №1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв.м, що належало померлій ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кременчуцьким міськкомунгоспом 06.08.1975 за №225, зареєстрованого в Кременчуцькому БТІ в реєстрову книгу за №550.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2013 у справі №537/2826/13-ц визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок літ. «А,а», який складається з кімнати 15,6 кв.м. та кімнати 5 кв.м., сіней 4,1 кв.м. та кухні 12,5 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м., вбиральні літ. «Е», погребу літ. «В», колодязя літ. «К», огорожі №1,2, що розташовані на земельній ділянці розміром 440 кв.м., у порядку набувальної давності (а.с.17-18).

Діючи в інтересах ОСОБА_5, на підставі довіреності №179, виданої 04.10.2013 секретарем Білецьківської сільської ради ОСОБА_9, ОСОБА_1 24.03.2014 звернулася до реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області із заявою про державну реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області Поркіної Л.О. №11905583 від 25.03.2014 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності: приватна, спільна часткова 2/3 частини на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 за суб'єктом: ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Із наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.12.2013 (а.с.24) вбачається, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 Підставою виникнення права власності значиться рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц.

Так, рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц, зокрема визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «Ж,ж» по АДРЕСА_1, Полтавської області, розташоване на земельній ділянці площею 440 кв.м. за набувальною давністю (а.с.15-16).

Не погоджуючись з рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013, ОСОБА_5 оскаржив його до суду. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.06.2014 апеляційну скаргу задоволено частково: рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про визнання права власності за набувальною давністю; у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено (а.с.19-22а).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Відповідно до заповіту від 24.10.2013, зареєстрованого в реєстрі за №207 та посвідченого секретарем Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Бутенко Ж.В., все майно, що належить ОСОБА_5, останній заповів ОСОБА_1 (а.с.14).

Оскільки на даний час рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц є скасованим, тобто відпали обставини, на підставі яких було проведено спірну реєстрацію права власності, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, ідентифікаційний номер 9711274 від 31.12.2013.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.60-61) суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріали справи свідчать, що позивач дізналася про порушення прав ще у 2014 році, водночас звернулася до суду 08.02.2016.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення позивач зазначила, що ОСОБА_5 27.06.2014 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9711274 від 31.12.2013 (а.с.98-99). У ході розгляду справи №537/3530/14-ц, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, у зв'язку з чим ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2014 провадження у справі закрито (а.с.101). Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.12.2014 ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2014 скасовано, провадження у справі закрито з підстав непідвідомчості спору (а.с.102-103). З метою отримання спадщини ОСОБА_1 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та постановою державного нотаріуса Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області від 03.06.2015 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії з підстав відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. У подальшому, 15.07.2015 позивач звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом (справа №537/3191/15-ц) про визнання права власності на будинок у порядку спадкування (а.с.104-105). Станом на дату звернення до Полтавського окружного адміністративного суду рішення у справі №537/3191/15-ц не винесено.

Визнаючи причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд враховував, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У Рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року ЄСПЛ констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ у справі «Іліан проти Туреччини» зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними.

Таким чином, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку правомірності позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за законом, та їх обтяжень визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952).

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема право власності на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону № 1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, зокрема орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Так, згідно з частиною першою статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини першої статті 15 цього Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі за текстом - Порядок № 868, який був чинний на дату прийняття оскаржуваного рішення; у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації) передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, згідно з пунктом 6 Порядку № 868 відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, несе заявник.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2013 ОСОБА_4 за довіреністю від ОСОБА_2 та в інтересах останнього звернувся до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.84), до заяви, крім іншого, було додано рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц (а.с.76-77).

Керуючись частиною другою статті 9 Закону № 1952-IV, пунктом 20 Порядку № 868, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області прийнято оскаржуване рішення (а.с.68).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.12.2013 підтверджено факт внесення відповідачем запису до Державного реєстру прав про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 121,4 кв.м. за ОСОБА_2 Підстава виникнення права власності: рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц (а.с.24).

Суд погоджується з наявністю на момент прийняття рішення щодо державної реєстрації права власності усіх необхідних підстав у відповідача для здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 121,4 кв.м. за ОСОБА_2 (а.с. 67).

Водночас на час розгляду справи рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 21.11.2013 у справі №524/9300/13-ц, яке слугувало підставою для державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 121,4 кв.м. за ОСОБА_2, як документ, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасовано рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18.06.2014 (а.с.19-22а).

За таких обставин, враховуючи скасування рішення суду, яке стало підставою для прийняття державним реєстратором спірного рішення та внесення відповідного запису до Державного реєстру прав, суд вважає наявні підстави для скасування спірного рішення та задоволення адміністративного позову.

Статтею 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент прийняття судового рішення у цій справі) передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд зазначає, що судове рішення у даній справі за заявою особи є підставою для внесення державним реєстратором до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за третьою особою.

Посилання ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 у справі №537/2826/13-ц, яким скасовано рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.09.2013, як на підставу для відмови у задоволені позову, суд не бере до уваги, оскільки рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 не спростовує факт відсутності за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Крім того, даним рішенням відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову про визнання права власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю, проте, 1/3 частини будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить йому, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.07.1993 (а.с.13).

З огляду на вищевикладене суд вважає необґрунтованими доводи третьої особи та не вбачає підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 17, 18, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області індексний номер 9711274 від 31.12.2013 щодо реєстрації права приватної власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна