Справа № 274/1543/16-а
Суддя: Хуторна І. Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/1543/16-а
Провадження № 2-а/0274/28/16
Постанова

Іменем України

20.04.2016 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді - Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

позивачки, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати призначеної їй пенсії з 01 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року протиправними та зобов'язати відповідача нарахувати на виплатити пенсію за вказаний період.

В обґрунтування позову зазначила, що 01.04.2011 року їй була призначена пенсія за віком, відповідно до ЗУ „Про державну службу". З квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року відповідач незаконно припинив виплату раніше призначеної пенсії та у лютому 2016 року відмовив у виплаті пенсії за вказаний період. Вважає, що відповідач не мав права припиняти виплату призначеної їй пенсії, оскільки мав би керуватися статтями 19, 22, 46, 64 Конституції України.

Ухвалою суду від 20 квітня 2016 року позовні вимоги за період з 01 квітня 2015 року по 23 серпня 2015 року залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача Алексійчук В.В. проти позову заперечила, оскільки Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, припиняючи виплату позивачці пенсії за оспорюваний період, діяло відповідно положень статті 47 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту п'ятого розділу ІІІ „Прикінцеві положення" ЗУ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30 березня 2011 року перебуває на обліку в Бердичівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, відповідно до ЗУ „Про державну службу" (а.с. 10,12).

З 01 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року позивачці припинено виплату пенсії (а.с 11, 12).

На звернення ОСОБА_1 від 18.02.2016 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати пенсії, Управління їй відмовило, мотивуючи тим, що з 01.04.2015 по 15.10.2015 вона працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ „ Про державну службу" ( а.с.11).

Суд частково не погоджується з доводами відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду Україна № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VІІІ (далі - Закон № 213). Вказаним законом внесено зміни до статті 37 ЗУ „Про державну службу", якою передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

З цих підстав Управлінням правомірно з 01 квітня 2015 року припинено виплату пенсії позивачу, як державному службовцю.

Поряд тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

А отже, починаючи з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу" пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працювала позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим підстави для невиплати їй раніше призначеної пенсії відпали.

Тому, з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати ОСОБА_1 вказаної пенсії були відсутні і починаючи з вказаного періоду, право позивача на отримання пенсії порушено.

Зважаючи, що позов в частині вимог до 23 серпня 2015 року залишено без розгляду, а 15 жовтня 2015 року позивачці поновлено виплату пенсії, її порушене право щодо отримання призначеної пенсії за період з 23 серпня 2015 року по 15 жовтня 2015 року підлягає поновленню, оскільки діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Відповідно до статті 94 КАС України понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 162, 256, 267 КАС України, статтями 46, 64 Конституції України, статтею 37 ЗУ «Про державну службу», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Бердичівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення виплати раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за період з 23 серпня 2015 року по 15 жовтня 2015 року.

Зобов'язати Бердичівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 раніше призначену їй пенсію за період 23 серпня 2015 року по 15 жовтня 2015 року.

У задоволення решти позову відмовити.

Допустити до негайного виконання постанову у межах суми виплат за один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя : І.Ю. Хуторна