Справа № 2а/2370/8178/2011
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2370/8178/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» про припинення юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Смілянська об'єднана державна податкова інспекція Черкаської області (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» (далі - відповідач) про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Декорцветграніт» зареєстровано як юридична особа Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області 01.04.2007 р. та взято на податковий облік Смілянською ОДПІ Черкаської області.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не подавав до податкових органів податкові декларації та документи фінансової звітності більше одного року.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Господарським кодексом України (далі - ГК України), Податковим кодексом України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), Законами України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 р. № 755-IV у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 755-IV), «Про Державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 р. № 509-XII, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 509-XII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 19 ГК України органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами.

У ст. 55 ГК України визначено, що суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтями 1, 2 Закону № 509-XII передбачено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, спеціалізовані державні податкові інспекції, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах.

Завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі).

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону № 509-XII органи державної податкової служби мають право звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

У п. 61.1 ст. 61 ПК України закріплено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Частиною 2 статті 38 Закону № 755-IV передбачено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 184 ПК України факт відсутності суб'єкта права - платника податків за адресою місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є підставою для прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість.

Отже, з викладених правових норм, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, вбачається, що податкові органи уповноважені звертатися з вимогами про припинення державної реєстрації юридичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності не в усіх випадках, визначених статтею 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а лише в тих, коли вони діють у межах своєї компетенції, а саме: в разі неподання таким суб'єктом протягом року податкових декларацій, документів фінансової звітності згідно з вимогами законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 2а/0270/4206/11.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що підставою для звернення Смілянської ОДПІ до суду з даним адміністративним позовом стало те, що відповідач відсутній за місцезнаходженням і відповідний запис міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців /а.с. 2-3/, що вказує на перевищення позивачем його повноважень при зверненні до суду з позовом про припинення юридичної особи з підстав внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації щодо відсутності товариства за юридичною адресою.

При цьому, жодних доводів щодо неподання відповідачем податкових декларацій або документів фінансової звітності у позовній заяві податковим органом не наведено і такі обставини, виходячи з її змісту, не були підставою для його звернення до суду з даним адміністративним позовом та не підтверджуються документами, доданими до позовної заяви.

Водночас, у відповідності до змісту ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і може вийти лише за межі доводів апеляційної скарги.

Отже, жодною правовою нормою не передбачено повноважень суду змінювати підстави звернення особи до суду та/або виходити за їх межі. Тобто, спірні правовідносини судом адміністративної юрисдикції вирішуються виключно в межах підстав поданого позову, якими є фактичні обставини, що наведені в позовній заяві, які мають бути перевіреними в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена і у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 5.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації щодо відсутності товариства за юридичною адресою, у відповідності до ст. 184 ПК України, є підставою для анулювання податковим органом реєстрації особи як платника ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» - задовольнити, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2011 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Декорцветграніт» про припинення юридичної особи - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.