Справа № 826/20083/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 червня 2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 27 січня 2016 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував оскаржуване податкове повідомлення - рішення в частині визначення суми грошового зобов'язання з акцизного податку за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 7 247,50 грн. В решті позовних вимог - відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить суд скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач просить суд скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року та постановити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянтів, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Укрнафта» підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області задоволенню не підлягає, а постанова суду - скасуванню в частині, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням-рішенням № від 26.06.2015 року було збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем: акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, 14040000, на суму 43 485 грн. = 28 990 грн. (сума грошового зобов'язання за основним платежем) + 14 495 грн. (сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)).

Повідомлення-рішення прийняте на підставі акта про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів ПАТ «Укрнафта» (00135390) за квітень 2015 року від 09.06.2015 року № 437/15-02/00135390 (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки ПАТ «Укрнафта» було встановлено порушення ст.ст. 213, 214, п. 215.3.4 ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України та Наказ Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 року «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку». У Акті перевірки вказано про заниження позивачем акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за квітень 2015 року у сумі 28 989, 68 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу, позивач оскаржив його до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Платником акцизного податку відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 212.3.11 пункту 212.3 статті 212 ПК України передбачено, що особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Згідно з підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 216.9 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно пункту 4.1 ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві й надавання йому торговельних послуг.

Пунктом 4.11 вказаного Стандарту передбачено, що торговельна послуга - це додаткова діяльність суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

З огляду на викладе, колегія суддів зазначає, що оподаткуванню акцизним податком підлягають операції з роздрібного продажу підакцизних товарів кінцевим споживачам.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «Авіас» було укладено договір поставки від 01.11.2004 №26/1341в-АЗС на поставку пального через АЗС та додаткові угоди від 01.11.2004 року, якою визначені умови пролонгації договору, від 12.04.2010 року, якою змінено предмет договору (п. 1.1 - На умовах, викладених в розділах даного договору, постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити бензини, дизельне паливо та газ), № 12 від 22.05.2015 року, якою змінені загальні умови договору.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців одним із видів діяльності ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «Авіас» є роздрібна торгівля пальним.

Факт реалізації пального у період, що перевірявся, у визначеній позивачем в декларації суми саме ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «Авіас» підтверджується актами приймання-передачі товару, фіскальними звітами, реєстрами податкових накладних, копії яких долучено до матеріалів справи, та розрахунками, які наведені позивачем.

Таким чином, вищевикладене спростовує висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували реалізацію підакцизних товарів юридичним особам для комерційного використання та які стали підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Як зазначає позивач, при реалізації нафтопродуктів через АЗС юридичним особам в межах укладених договорів (крім договорів роздрібної купівлі - продажу) відбувається відвантаження (продаж) нафтопродуктів представникам юридичних осіб (фізичним особам), для подальшого використання таких нафтопродуктів для комерційної діяльності.

За таких умов реалізація підакцизних товарів у роздріб в розумінні приписів пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України не відбувається.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що висновок контролюючого органу про те, що торгівля нафтопродуктами через мережу АЗС можлива лише в роздріб є суб'єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства. У законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно, не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що під час проведення камеральної перевірки, за наслідками якої складено акт від 09.06.2015 року № 437/15-02/00135390, без дослідження документів первинного обліку (договорів, актів приймання - передачі, податкових накладних, фіскальних чеків тощо) контролюючий орган не міг встановити реалізацію товариством нафтопродуктів, які підлягають акцизному оподаткуванню.

Враховуючи викладене, оскільки в даному випадку позивачем здійснювалася, серед іншого, реалізація пального для комерційного призначення, то колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови в скасуванні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, необґрунтованим.

У зв'язку з викладеним, оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню у повному обсязі.

Що стосується доводів апелянта - відповідача, то вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області № від 26 червня 2015 року.

Стягнути з Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (адреса: 45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Чубинського, 1) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) гривень, 70 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.04.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Старова Н.Е.

Файдюк В.В.