Справа № 2а/217/7/13
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"20" квітня 2016 р. м. Київ К/800/18053/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення недонарахованих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, -

встановив:

ОСОБА_4 21 листопада 2012 року звернулася в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними і стягнення недонарахованих сум допомоги по догляду за дитиною з 22 червня 2010 року до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII (далі - Закон № 2811-ХII) у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Ухвалою Авдіївського міського суду Донецької області від 23 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 за період з 22 червня 2010 року по 20 травня 2012 року залишено без розгляду.

Зазначена ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалась.

Постановою Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області щодо відмови в перерахунку і виплаті позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20 травня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року з урахуванням проведених виплат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року та змінити постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року, задовольнивши її позовні вимоги повністю.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За перевіркою матеріалів справи вбачається, що позивач є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22 червня 2010 року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в Управлінні праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області.

Авдіївський міський суд Донецької області ухвалюючи рішення виходив з того, що ОСОБА_4 є особою, яка не застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, і відповідачем при виплаті їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вірно застосовуються положення статті 15 Закону № 2811-ХII, а тому її позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Донецький апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, дійшов висновку, що ОСОБА_4 отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як застрахована особа у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, і на відносини щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною поширюються положення статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240-III).

Так, до 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом № 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13), і Законом № 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 1 статті 15 Закону № 2811-ХII було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В подальшому до зазначених вище законів були внесені відповідні зміни та доповнення.

Закон, відповідно до якого повинна бути призначена та виплачена позивачеві допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її розмір та порядок нарахування, визначається саме в залежності від статусу особи у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вбачається, суд першої інстанції при розгляді даної справи виходив з того, що ОСОБА_4 є особою, яка не застрахована у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, і на відносини щодо виплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку поширюються положення статті 15 Закону № 2811-ХII, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення вказав, що позивач є застрахованою особою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, і на відносини щодо виплати їй зазначеної допомоги поширюються положення статті 43 Закону № 2240-III, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

У матеріалах цієї справи відсутні конкретні дані, які свідчать про статус ОСОБА_4 у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, при цьому згідно копій довідок Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як непрацююча особа.

Згідно частини 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, якою скасовано постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року, підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Під час нового розгляду справи слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2013 року, якою скасовано постанову Авдіївського міського суду Донецької області від 10 січня 2013 року, - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Авдіївської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення недонарахованих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.