Справа № 826/9100/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2016 року 11:02 № 826/9100/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Журавльова О.С.,

представника відповідача - Мороза О.Г.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл - Україна", правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (далі по тексту - позивач, ПзІІ "Амік Україна") звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило визнати протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 17 червня 2014 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сума донарахованого податку на додану вартість згідно повідомлення-рішення № від 12.03.2014 року не може вважатись узгодженим податковим зобов'язанням та відображена в податковій декларації за лютий 2014 року за реєстраційним номером .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи дану справу до суду першої інстанції на новий розгляд, ВАС України зазначив про необхідність з'ясування, зокрема, дати проведення платником податків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання, протягом строків, визначених ПК України.

В ході нового розгляду даної справи представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що в порушення п.1 ст. 57 ПК України позивачем несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, граничний термін сплати 28.03.2014 року.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п.79.2 ст. 79, п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників проведено перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до державного бюджету з податку на додану вартість по декларації № від 20.03.2014 року терміном сплати 28.03.2014 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки ПІІ "Лукойл - Україна" за результатами якої 28.05.2014 р. №576/28-10-41-20/30603572 (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення п. 57.1 статті 57 ПК України, що призвело до несвоєчасної сплати податкових зобов'язань з ПДВ по декларації № від 20.03.2014 р. терміном сплати 28.02.2014 р., а саме: по декларації № від 20.03.2014 р. позивачем 28.03.2014 р. сплачено податкове зобов'язання в розмірі 16 434 546,54 грн. з затримкою на 3 дні, оскільки до КОР внесено судову ухвалу №826/4060/14 від 31.03.2014 р.

На підставі встановленого відповідачем 17.06.2014 р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 1 643 454,65 грн. за затримку до 30 календарних днів сплатити суми грошового зобов'язання в розмірі 16 434 546,54 грн.

Незгода позивача з даним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення з даним адміністративним позовом до суду, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачем 20.03.2014 р. подано до податкової інспекції податкову декларацію за лютий 2014 року за реєстраційним №.

У відповідності з рядком 23.2 податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року на зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів значиться сума в розмірі 20 160 324 грн. Раніше вказана сума відображена в рядку 20.2 податкової декларації за грудень 2013 року.

Згідно з даними податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року розмір податку на додану вартість, який підлягає сплати до державного бюджету складає 27 521 483 грн.

Таким чином, сума податку на додану вартість, яка підлягала перерахуванню за лютий 2014 року, складає 7 361 159 грн.

Наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №270578 від 28.03.2014 р. підтверджується, що позивачем сплачено ПДВ за лютий в розмірі 7 400 000 грн.

Отже, позивачем виконано зобов'язання по сплаті ПДВ за декларацією №.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, податковий орган застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 1 643 454,65 грн. за затримку сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ на 3 (три) дні.

Так, в акті перевірки податковий орган зазначає, що вважається узгодженим податкове зобов'язання за даними декларації в розмірі 16 434 546, 54 грн., що в ході судового розгляду даної справи не підтверджено належними доказами.

Так, відповідно до п.п. 14.1.157. ПК України, податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Під грошовим зобов'язанням, згідно з п.п. 14.1.39. ПК України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним, зокрема, вимог податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.153. ПК України податкова вимога, це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п/п. 14.1.175 ПК України).

Відповідно до пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, за змістом пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган державної податкової служби надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Якщо контролюючий орган, що визначив суми грошового зобов'язання платника податків, не є органом державної податкової служби, такий контролюючий орган надсилає відповідному органу державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого орган державної податкової служби надсилає податкову вимогу. Форма зазначеного подання затверджується Кабінетом Міністрів України.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом п. 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2014 р. по справі №826/4060/14 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ПІІ "Лукойл - Україна" про скасування податкових повідомлень - рішень від 12.03.2014р. № та №, що прийняті на підставі акту перевірки №216/28-1041-20/30603572 від 27.02.2014 р.

Наведене свідчить, що сума грошового зобов'язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями від 12.03.2014 р. № та № станом на 28.03.2014 р. є неузгодженою.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду з позовом 27.03.2014 р. та, при цьому, листом від 28.03.2014 р. повідомив податковий орган про звернення до суду та оскарження податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податкові зобов'язання позивача вважались неузгодженими та не набули статусу податкового боргу, а відтак суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено 3 денний строк сплати податкового зобов'язання з ПДВ в розмірі 1 643 454, 65 грн.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття податкового повідомлення - рішення, яке в даному випадку, як приходить до висновку суд, прийнято передчасно.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників № від 17.06.2014 р.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов