Справа № 2-а-2112/2010
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-а-2112/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження)

29 грудня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі судді Демінської О.І., розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Нова Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Новоодеському району Миколаївської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу по Закону України "Про соціальний захист дітей війни", -

встановив:

Позивач 16.12.2010 року звернувся до суду із даним адміністративним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є дитиною війни і згідно статті 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Вказує, що з 2006 року йому виплачується соціальна допомога як дитині війни у розмірі меншому, ніж це встановлено законом. Згідно довідки управління пенсійного фонду України в Новоодеському району Миколаївської області виплата надбавки до пенсії йому проводиться відповідно до п.8 Постанови КМУ від 28.05.2008 р. № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» в розмірі 49,80 грн з 01.10.2008 року по теперішній час, що не відповідає розміру, визначеному Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Вважає, що дії відповідача в нарахуванні йому та виплаті допомоги як дитині війни в розмірі, встановленому законом, є протиправними. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування їй пенсії як дитині війни у розмірі меншому ніж передбачено ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2006 р.

Ухвалою судді від 20.12.2010 р. позовну заяву позивача залишено без руху із наданням строку для усунення недоліку позовної зави.

Ухвалою судді від 20.12.2010 року відкрито скорочене провадження за адміністративним позовом позивача в межах строку позовної давності - з 16.06.2010 р.

Ухвалою від 29.12.2010 р. адміністративний позов позивача в частині заявлених вимог- за період з 01.01.2006 р. по 15.06.2010 р. у зв'язку із тим, що позивачем недоліків позову не усунуто, ухвалено вважати повернутим позивачу, оскільки строк давності звернення до суду не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій. В спірних правовідносинах підвищення до пенсії не було нараховане пенсійним органом, а відтак підлягає застосуванню строк давності звернення до суду, який відповідно ст..99 КАС України становить 6 місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У зв'язку із тим, що передбачена ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" виплата є надбавкою до пенсії, тому мала виплачуватись позивачеві щомісяця та позивач кожного місяця при неотриманні такої доплати - дізнавався чи повинен був дізнатись про порушення своїх прав

24.12.2010 року від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач народився 19.01.1938 року, є дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Проти зазначеного факту відповідач не заперечує, а тому суд вважає його доведеним, та таким, що не викликають сумніву щодо достовірності та добровільності визнання.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком і позивач, як дитина війни мав і має право на таке підвищення пенсії.

Згідно з ч.2 ст.З Закону України "Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Також, в ст.7 цього Закону зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України , а не за рахунок коштів Пенсійного Фонду України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В силу ст. 15 положення "Про Пенсійний Фонд України", обов'язок по нарахуванню доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області, тобто на відповідача.

В силу пункту 17 ст. 77 і пункту 12 ст. 71 відповідно Законів України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» і «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на ці роки зупинено. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» виплата державної соціальної гарантії дітям війни була передбачена у розмірі, встановленої для учасників війни, а саме 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційним положення пункту 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується особам, які є інвалідами війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році - з 09.07.2007 року, у 2008 році з - 22.05.2008 року.

Отже право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України « Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік - з

09.07.2007року до 31.12.2007 року, за 2008 рік - з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 р. до 08.07.2007 року, та у 2008 році - з

01.01.2007року до 21.05.2008 року положення Законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року, відповідно до пункту 41 розділу 11 Закону України від 19 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладена у новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Суд не бере до уваги твердження відповідача як на підставу у відмові в задоволенні заявлених вимог посилання на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком» ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи виплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, тому, що чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитині війни порушене і підлягає відновленню в межах шестимісячного строку звернення до суду шляхом визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язанням перерахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в межах строку позовної давності , за період часу з 16.06.2010 року по день постановлення рішення судом з урахуванням вже виплачених сум соціальної допомоги.

Суд, також не приймає до уваги заперечення відповідача - УПФУ в Новоодеському районі в частині його посилань на пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки ч.2 ст. 99 КАС України передбачений шестимісячний строк на звернення до суду за захистом своїх прав і саме в цій частині було відкрито провадження у справі.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Оскільки при розгляді справи було встановлено, що відповідач нараховував та виплачував позивачу щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни всупереч вимогам ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу пенсії як дитині війни у розмірі меншому ніж передбачено ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" визнаються протиправними, відповідача має бути зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період із 09.06.2010 року в межах шестимісячного строку звернення до суду за захистом свого права.

На підставі ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.. 52 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік», керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 12, 99, 1832, ч. 1 ст. 256 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_2льовича задовольнити в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області щодо нарахування та виплат ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену йому щомісячну державну соціальну допомогу до його пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період часу з 16 червня 2010 року по день постановлення рішення судом з урахуванням вже нарахованих та виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 - 3 грн. 40 коп. понесених ним під час звернення до суду витрат по оплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя