Справа № 807/197/15
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 р. Справа № 876/1685/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача Дацко М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центру управління промисловістю" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року по справі № 807/197/15 за позовом Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство" Українська залізниця") до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" звернулося в суд з позовом, яким просило визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2014 року №.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центру управління промисловістю" постанову суду першої інстанції оскаржило, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що товариством не правильно було визначено величину вартості видобутої корисної копалин, у зв'язку з чим внаслідок перерахунку вартості видобутих корисних копалин та відповідно збільшення бази оподаткування цим податком, товариству спірним податковим повідомленням-рішенням збільшено грошове зобов'язання з плати за користування надрами на 61218,89грн. у тому числі 48975,11 грн. за основним платежем та 12243,78 грн. штрафними (фінансовими) санкціями.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач невірно розрахував вартість корисних копалин, що в свою чергу призвело до заниження бази для визначення розміру плати за користування надрами, відповідачем на підставі проведеного перерахунку правомірно збільшено позивачеві податкове зобов'язання із плати за користування надрами на суму 48975,11грн. та відповідно до статті 123 пункту 123.1 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 12243,78 грн..

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Виноградівському районі Державної фіскальної служби у Закарпатській області на підставі акту про результати планової виїзної перевірки Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року було прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 жовтня 2014 року за № . Цим податковим повідомленням-рішенням було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на 48 975,11 грн., а також нараховано 12 243,78 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В акті перевірки викладені висновки щодо порушення позивачем положень статті 263 пункту 263.6 підпунктів 263.6.1 та 263.6.5, та пункту 263.7 підпункту 263.7.1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках) на загальну суму 48975,11 грн., у тому числі за IV квартал 2011 року на суму 1918,64 грн. та за I квартал 2013 року на суму 46056,47 грн..

Перевіркою встановлено, що для визначення розрахункової вартості видобутої корисної копалини позивач враховував витрати пов'язані із буровибуховими роботами, однак при розрахунку позивачем не враховувалися інші витрати пов'язані із виробництвом з "гірничої маси" кінцевої товарної продукції - мінеральної сировини, яка є результатом господарської діяльності гірничодобувного підприємства з видобутку корисних копалин. Неврахування позивачем інших витрат призвело до заниження розрахункової вартості видобутих корисних копалин.

Відповідно до статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствами, установами, організаціями і громадянами лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі статтею 28 названого Кодексу, користування надрами є платним, крім випадків, передбачених статтею 29 цього Кодексу. Плата справляється за користування надрами в межах території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони.

Відповідно до підпункту 263.2.1 пункту 263.2 статті 263 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) або обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Підпунктом 263.5.1 пункту 263.5 статті 263 ПК України визначено, що базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

Згідно визначення, наведеного у підпункті 14.1.112 пункту 14.1 статті 14 ПК України мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Пунктом 1 Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1997 року № 432 визначено, що мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва. Товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.

Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує ймовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом (підпункт 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 263.2.2 пункту 263.2 статті 263 ПК України, до об'єкта оподаткування належать: а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною; б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл; в) обсяг погашених запасів корисних копалин.

Правовий наліз наведених нормативних положень у їх сукупності дає підстави для висновку, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки.

Відповідно до Інструкції класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 432, товарна продукція гірничодобувного підприємства - це мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством та відповідає установленим стандартам; в свою чергу мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва.

Згідно Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надрородовищ будівельного й облицювального каменю, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві екології та природних ресурсів України від 16 грудня 2002 року № 199, товарна продукція гірничого виробництва - це продукція, яка вироблена на гірничому підприємстві відповідно до установлених стандартів та технічних вимог споживачів і підготовлена до реалізації.

Підпунктом 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію, та збагачення фізико-хімічними методами, а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Як зазначено вище, базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

Порядок визначення вартості одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлено пунктом 263.6 цієї статті.

Підпунктом 263.6.1 названого пункту закріплено, що вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин: за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Відповідно до підпункту 263.6.2 пункту 263.6 статті 263 ПК України у разі обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов'язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Сума доходу, отриманого (нарахованого) від реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за податковий (звітний) період зменшується на суму витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу в розмірах, установлених у договорі купівлі-продажу згідно з умовами постачання.

Пунктом 263.6.3 пункту 263.6 статті 263 ПК України деталізовано, які саме витрати платника слід розуміти як витрати, пов'язані з доставкою (перевезенням, транспортуванням) видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу.

Згідно з підпунктом 263.6.4 пункту 263.6 статті 263 ПК України вартість одиниці кожного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється як співвідношення суми доходу, отриманого платником від реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), визначеної відповідно до підпункту 263.6.2 пункту 263.6 цієї статті, та обсягу (кількості) відповідного виду реалізованої видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що визначається за даними бухгалтерського обліку запасів готової продукції платника.

У разі обчислення вартості відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю перелік витрат, що включаються до витрат платника за податковий (звітний) період, визначений у підпункті 263.6.5 пункту 263.6 статті 263 ПК України.

Дана позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 05 серпня 2015 року у справі №К/800/25982/15, від 05 жовтня 2015 року у справі №К/800/66626/13.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що перевіркою правомірно проведено перерахунок вартості одиниці видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). При цьому при розрахунку до уваги вірно взято податкові витрати, що включаються до розрахунку вартості відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), перелік яких наведено у статті 263 пункту 263.6 підпункті 263.6.5 Податкового кодексу України та вартість яких позивачем була визначена та надана при підготовці відповіді на запит податкового органу.

Порядок обчислення податкових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлений у статті 263 пункті 263.7 Податкового кодексу України.

В результаті проведеного перерахунку вартості одиниці видобутої корисної копалини за розрахунковою вартістю встановлено, що за 3 квартал 2011 року та 1 квартал 2013 року вона перевищує вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) визначеної за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). Враховуючи дані перерахунку та положення статті 263 пункту 263.6.1 підпункту 263.6.1 та пункту 263.7 підпункту 263.7.1 Податкового кодексу України, перевіркою проведено перерахунок суми податкових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках).

Відповідно до статті 123 пункту 123.1 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи, що позивач невірно розрахував вартість корисних копалин, що в свою чергу призвело до заниження бази для визначення розміру плати за користування надрами, відповідачем на підставі проведеного перерахунку правомірно збільшено позивачеві податкове зобов'язання із плати за користування надрами на суму 48 975,11 грн. та відповідно до статті 123 пункту 123.1 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 12 243,78 грн..

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центру управління промисловістю" - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2016 року по справі № 807/197/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Р.Б. Хобор

Повний текст ухвали виготовлено 25 квітня 2016 року.