Справа № 810/105/15
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2016 р. м. Київ К/800/24887/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області
на постановуКиївського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року
у справі№810/105/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Адмет-Груп»
доДержавної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адмет-Груп» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Адмет-Груп») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 15 грудня 2014 року №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, позов задоволено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

29 грудня 2015 року до суду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Адмет-Груп.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Положеннями статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Частиною 2 названої статті також передбачено, що суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для визнання судових рішень такими, що втратили законну силу та закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Адмет-Груп» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ПП «Кінос» (код за ) за березень 2014 року, ПП «Віва Трейдінг» (код за ) за травень 2014 року, ПП «Віапласт» (код за ) та ПП «Буд-Системс» (код за ) за червень 2014 року, ТОВ «Ламбарді» (код за ) та ПП «Ін Кар» (код за ) за липень 2014 року.

За результатами перевірки 12 листопада 2014 року складений акт №577/22-03/37350218, у висновках якого зазначено про порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягала сплаті до бюджету (р. 25 Декларації) на загальну суму 5935667,00 грн.

За наслідками вказаної перевірки 15 грудня 2014 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на суму 8903501,00 грн., з яких донараховано 5935667,00 грн. - за основним платежем та 2967834,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що доводи, викладені в акті перевірки, спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути достатніми доказами відсутності об'єктів оподаткування/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентами.

Визначальним питанням для вирішення справи є встановлення правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість сум, сплачених на підставі договорів, укладених з різними суб'єктами господарювання у період непроведення діяльності по видобуванню залізних руд.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) закріплено, що податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу пункту 198.2. названої статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Відповідні висновки судів узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною в постановах від 22 вересня 2015 року у справах №810/5645/14 та №2а-2717/11/2670. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час перевірки та розгляду справи в суді позивачем надано належним чином оформленні первинні документи, якими підтверджується реальне виконання договірних відносин, які мали місце у періоді, що підлягав перевірці, та за результатами яких сформовано податковий кредит.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судів було порушено норми матеріального та процесуального права.

Тим часом, відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, 09 грудня 2015 року до нього внесено запис про припинення державної реєстрації ТОВ «Адмет-Груп».

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року №755-ІV юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про задоволення позову у повному обсязі, а припинення юридичної особи - позивача є підставою для визнання судових рішень такими, що втратили законну силу із закриттям провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частиною 1 статті 157, статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 228, 230, 231, 236, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі №810/105/15 визнати такими, що втратили законну силу.

2. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмет-Груп» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна