Справа № 803/3654/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016р. Справа № 876/12415/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не з'явився

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел"

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. у справі №803/3654/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел"

до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2015р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача: Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2015р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 730607,50грн. (в тому числі: за основним платежем на 584486,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 146121,50грн.).

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач безпідставно дійшов висновку про те, що ТзОВ "Стиль-Тревел" на протязі січня-лютого 2015р. здійснювало реалізацію паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу по паливним карткам та талонам, що підтверджено періодичними звітами реєстраторів розрахункових операцій. Таким чином, позивач не здійснював продаж (реалізацію) нафтопродуктів, не був їх власником, не отримував за такі нафтопродукти кошти, як відповідну плату за товар, а лише повертав його поклажодавцю (його уповноваженим представникам) по факту пред'явлення картки на пальне.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки в перевіреному періоді ТзОВ "Стиль-Тревел" через АЗС, які знаходяться за адресами: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Передова, 263; Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект газети "Правда", 1і; Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект газети "Правда", 2г, здійснювало реалізацію паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу у січні 2015р. на суму 4949433,94грн. та у лютому 2015р. на суму 6740286,91грн. по паливним карткам та талонам (що підтверджується періодичними звітами реєстраторів розрахункових операцій), які не були включені до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого, позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку у січні 2015р. на суму 247472,00грн. та у лютому 2015р. на суму 337014,00грн., всього на загальну суму 584486,00грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ТзОВ "Стиль-Тревел" оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що між позивачем (зберігачем) та ТзОВ "ВОГ Рітейл" (поклажодавцем) укладено договір зберігання №50/1 від 18.07.2014р., предметом якого є зобов'язання позивача зберігати нафтопродукти та повернути їх в цілості та на умовах, визначених даним договором. При цьому, сторони визначили умови повернення нафтопродуктів, зокрема, шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) через систему електронних засобів розрахунків за нафтопродукти, з використанням спеціально призначеного обладнання - РОS-термінал - обладнання для зчитування електронних даних та по факту пред'явлення картки на пальне тощо. Таким чином, апелянт наголошував на тому, що він не здійснював продаж (реалізацію) нафтопродуктів, не був його власником, не отримував за такі нафтопродукти кошти, як відповідну плату за товар, а лише повертав його поклажодавцю (його уповноваженим представникам) по факту пред'явлення картки на пальне, а тому донарахований розмір акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизними товарами (нафтопродуктами) є безпідставним. Крім цього, апелянт посилається на рішення Господарського суду Волинської області від 26.08.2015р. у справі №903/831/15, яке набрало законної сили, встановлено факт укладення договору зберігання №50/1 від 18.07.2014р. між ТзОВ "Стиль-Тревел" та ТОВ "ВОГ Рітейл" та факт надання послуг по зберіганню нафтопродуктів.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 15.05.2015р. головним державним ревізором-інспектором Дніпропетровської ОДПІ Некрасовою І.Е. проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також дотримання іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 28.02.2015р.

За результатами перевірки складено акт від 15.05.2015р. №265/22-023450937, яким встановлено порушення вимог:

1. пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 2012, пп. 213.1.9 п.213.1, ст.213, п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України, що призвело до заниження ТзОВ "Стиль-Тревел" акцизного податку на загальну суму 947076,00грн., а саме: січень 2015р. - на суму 409899,00грн., лютий 2015р. - 537177,00грн., в тому числі занижено акцизний податок по АЗК, розташованому :

- в Дніпропетровському районі на загальну суму 362590,00грн., за січень 2015р. на суму 162427,00грн., за лютий 2015р. на суму 200163,00грн.

- в АНД районі м. Дніпропетровська на загальну суму 584486,00грн., за січень 2015р. на суму 247472,00грн., за лютий 2015р. на суму 337014,00грн.

2. п. 187 ст.187, п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188. п. 189.4 ст.189 ПК України, ТзОВ "Стиль-Тревел" занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 3156920,00грн., в тому числі:

- за січень 2015р. на суму 1366330,00грн.,

- за лютий 2015р. на суму 1790590,00грн.

В ході перевірки проведено співставлення даних звітності РРО та показників загального обсягу постачання по податкових деклараціях з податку на додану вартість (р.6 А), встановлено невідповідність обсягу реалізації по РРО та КОРО сумі обсягу постачання, відображених в податкових деклараціях по ПДВ. Крім того, ці дані не відповідали задекларованим показникам податкових зобов'язань з акцизного податку.

Різниця між даними показників загального обсягу постачання по податкових деклараціях з податку на додану вартість та задекларованими показниками податкових зобов'язань з акцизного податку виникла за рахунок реалізації нафтопродуктів, отриманих на зберігання від ТзОВ "ВОГ Рітейл".

В акті перевірки зроблено висновок про те, що особи, які отримували пальне за пред'явленими талонами та паливними картками, не були представниками ТзОВ "ВОГ Рітейл", оскільки не набули відповідних прав представника ТзОВ "ВОГ Рітейл" у будь-якій сфері правовідносин відповідно до положень діючого законодавства, зокрема, ст.ст. 243, 244 Цивільного кодексу України. А відтак, фактично в перевіряємому періоді ТзОВ "Стиль-Тревел" здійснювало реалізацію паливно-мастильних матеріалів у січні 2015р. на загальну суму 17031147,00грн. та у лютому 2015р. на загальну суму 18735778,00грн. кінцевому споживачу, в тому числі, за готівку, по паливним карткам та талонам, що підтверджено періодичними звітами реєстраторів розрахункових операцій, наданих підприємством для перевірки.

На підставі акту перевірки від 15.05.2015р. №265/22-023450937, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.07.2015р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за основним платежем на 584486,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - на 146121,50грн., всього на суму 730607,50грн.(а.с.10).

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права:

Підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України визначено, що до товарів, з яких справляється акцизний податок відносяться, зокрема, нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004р. №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Відповідно до вимог підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України платниками акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання та, відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. №1442, роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів. Згідно з Правилами №1442 розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Згідно із нормами Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Вимогами пункту 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до розділу 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155:

- талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому;

- платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг.

Відповідно до приписів статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із вимогами статті 243 та статті 244 ЦК України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю. Особливості комерційного представництва в окремих сферах підприємницької діяльності встановлюються законом. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Врахувавши вищенаведені норми матеріального права а також фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова), під час здійснення розрахункових операцій. Таким чином, ТзОВ "Стиль-Тревел" є платником акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів.

Особи, які отримували пальне за пред'явленими талонами та паливними картками, не були представниками ТзОВ "ВОГ Рітейл", оскільки не набули відповідних прав представника ТзОВ "ВОГ Рітейл" у будь-якій сфері правовідносин відповідно до положень діючого законодавства, зокрема ст. 243 та ст. 244 ЦК України. Крім того, отримуючи пальне вказані особи діяли у власних інтересах та на власний розсуд щодо часу і кількості придбання пального за талонами та паливними картками. Отже, вказані особи не вчиняли будь-яких дій від імені та на користь ТзОВ "ВОГ Рітейл".

Таким чином, ТзОВ "Стиль-Тревел" фактично, згідно із умовами договору зберігання від 18.07.2014р. №50/1 здійснювало не повернення паливно-мастильних матеріалів поклажодавцю ТзОВ "ВОГ Рітейл", а їх реалізацію через колонки АЗС ТзОВ "Стиль-Тревел" кінцевому споживачу.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції виходив не з назви договору №50/1 від 18.07.2014р., укладеного між ТзОВ "Стиль-Тревел" та ТзОВ "ВОГ Рітейл", а з його правової природи та дій, які вчинялися відповідно до нього. Так, як уже зазначалося вище, поклажодавець ТзОВ "ВОГ Рітейл", наділяючи зберігача правом відпуску нафтопродуктів своїм уповноваженим представникам, фактично наділив його правом реалізовувати паливно-мастильні матеріали, а відтак ТзОВ "Стиль тревел" повинно було сплатити акцизний податок з реалізації таких паливно-мастильних матеріалів.

Відтак, суд першої інстанції суд прийшов до переконання про те, що висновки податкового органу, зроблені під час позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" про заниження останнім акцизного податку за січень-лютий 2015 року та порушення позивачем пп.212.1.11 п. 212.1 ст. 2012, пп. 213.1.9 п.213.1, ст.213, п.п.214.1.4 п.214.1 ст.214, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.07.2015р. №, винесене Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є правомірним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи між ТзОВ "Стиль-Тревел" та ТзОВ "Вог-Рітейл" було укладено договір зберігання від 18.07.2014р. № 50/1 (а.с.28-32), згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел", надалі "зберігач", зобов'язується зберігати нафтопродукти (в подальшому іменовані майно), яке передано йому поклажодавцем ТзОВ "Вог Рітейл", і повернути це майно в цілості на умовах, визначених даним договором.

Пунктами 5.1.1. та 5.1.2. даного договору передбачено, що повернення майна зі зберігання здійснюється на вибір поклажодавця: шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) через систему електронних засобів розрахунків за нафтопродукти, з використанням спеціально-призначеного обладнання - РОS-термінал - обладнання для зчитування даних; шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) по факту пред'явлення картки на пальне. Картка являє собою емітований поклажодавцем документ встановленого зразку та форми, багаторазового використання, що посвідчує право поклажодавця та/або уповноваженого ним представника на одержання певної кількості та певної марки нафтопродукту на АЗС зберігача.

Факти надання ТзОВ "Стиль-Тревел" обумовлених договором зберігання від 18.07.2014р. № 50/1 робіт для ТзОВ "ВОГ Рітейл" підтверджуються відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт від 31.07.2014р., 31.08.2014р., 30.09.2014р., 31.10.2014р., 30.11.2014р., 31.12.2014р., 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., (а.с.68-78).

В процесі перевірки було встановлено, що ТзОВ "Стиль-Тревел" відпускав одержане від ТзОВ "ВОГ Рітейл" пальне за пред'явленими талонами та паливними картками. Описи даних талонів та карток затверджено відповідними додатками до договору зберігання від 18.07.2014р. № 50/1 (а.с.33-46).

Факт передачі відповідного пального від ТзОВ "Стиль-Тревел" до ТзОВ "ВОГ Рітейл" опосередковувався відповідними актами приймання-передачі (повернення) нафтопродуктів від 10.01.2015р., 20.01.2015р., 31.01.2015р., 10.02.2015р., 20.02.2015р., 28.02.2015р. (а.с. 83-94).

Відповідно до вимог підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Керуючись підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно з нормами підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до вимог пункту 215.1 статті 215 ПК України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Відтак, ПК України чітко визначає, що лише в разі реалізації суб'єктом господарювання підакцизних товарів в роздрібній торгівлі в такого суб'єкта виникає обов'язок по сплаті до бюджету акцизного податку.

Разом з тим, відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються, згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Вимогами підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі, на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до норм пункту 216.9 статті 216 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно із вимогами пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до вимог пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що між ТзОВ "Стиль-Тревел" та ТзОВ "ВОГ Рітейл" в обревізований перід здійснено операції по зберіганню товару, що в розумінні підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є продажем, оскільки товар був повернутий поклажодавцю, відтак, передачі прав власності на товари не відбувалось.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно здійснення ТзОВ "Стиль-Тревел", відповідно до умов договору, зберігання реалізації паливно-мастильних матеріалів кінцевому споживачу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту реалізації позивачем належних ТзОВ "ВОГ Рітейл" та переданих на зберігання паливно-мастильних матеріалів. Водночас, з наявних в матеріалах справи документів слідує, що ТзОВ "Стиль-Тревел" здійснювало саме повернення нафтопродуктів відповідно до умов договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1.

Висновки податкового органу про те, що під час проведення перевірки позивачем не було надано довіреностей на підтвердження факту отримання саме представниками ТзОВ "ВОГ Рітейл" пального, колегія суддів не бере до уваги, оскільки договором зберігання не було передбачено повернення товару винятково за наявності складеної ТзОВ "ВОГ Рітейл" довіреності. Таке повернення здійснювалось по факту пред'явлення картки на пальне чи талону.

Крім того, твердження податкового органу про те, що особи, отримуючи паливно-мастильні матеріали за талонами чи паливними картками, діяли від власного імені та у власних інтересах, а не в інтересах ТзОВ "ВОГ Рітейл", є необґрунтованими та безпідставними, оскільки при перевірці відповідач не встановлював осіб, яким здійснювався відпуск нафтопродуктів. Отже, факт переходу права власності на нафтопродукти до кінцевого споживача в судовому засіданні відповідачем не доведений, відтак, доводи податкової інспекції про реалізацію позивачем належних ТзОВ "ВОГ-Рітейл" ПММ є безпідставні.

При цьому суд також зазначає, що відповідачем не було досліджено факт виконання ТзОВ "ВОГ Рітейл" умов договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1 і правильність відображення в бухгалтерському та податковому обліку останнього таких операцій.

Колегія суддів вважає, що суть доводів контролюючого органу в акті перевірки про те, що датою виникнення податкових зобов'язань з акцизного податку від реалізації нафтопродуктів є дата здійснення розрахункової операції під час відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС є суто суб'єктивним та не кореспондується з жодними нормами податкового кодексу.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги рішення Господарського суду Волинської області від 26.08.2015р. у справі №903/831/15 (а.с.95), яке набрало законної сили, встановлено факт укладення договору зберігання №50/1 від 18.07.2014р. між ТзОВ "Стиль-Тревел" та ТОВ "ВОГ Рітейл" та факт надання послуг по зберіганню нафтопродуктів.

На основі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що датою виникнення податкових зобов'язань з акцизного податку в даному випадку буде дата здійснення розрахункової операції при придбанні талонів (карток) на пальне в офісі оператора АЗС (в даному випадку ТзОВ "ВОГ Рітейл"), а не дата здійснення розрахункової операції при відпуску пального на АЗС (ТзОВ "Стиль-Тревел").

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст. 9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2015р. № є підставними та підлягають до задоволення.

За приписами ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції за результатами розгляду даної адміністративної справи прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи та постановив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому, оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а апеляціна скарга - задоволенню.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. у справі №803/3654/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - задоволити.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. у справі №803/3654/15, - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.07.2015р. №.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль-Тревел" судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в розмірі 23014,13грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 21.04.2016р.