Справа № 415/7466/15-а
Суддя: Бойко С. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№415/7466/15-а
Провадження №2-а/415/16/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.02.16 року

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі головуючої- судді Бойко С.Л.,

при секретарі Нестеренко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій, третя особа - Державна казначейська служба України в особі Лисичанського відділення, -

ВСТАНОВИВ

Позивач 18.12.2015 року звернулася з адміністративним позовом до суду про визнання бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій посилаючись на те, що вона є матір'ю неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» ( у редакції на

момент народження доньки) призначалися такі види державної допомоги сім'ям з дітьми:…допомога при народженні дитини… допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір допомоги при народженні дитини визначений ст. 12 цього Закону. Так, допомога при народженні дитини нараховувалася виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Допомога при народженні дитини надавалася у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснювалася одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачувалася протягом наступних 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за статтею 15 вказаного Закону надавалася у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З 01.07.2015 року редакція Закону змінилася.

За статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.07.2014

року призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: 1) допомога у зв'язку вагітністю та пологами; 2)допомога при народженні дитини; 1)допомога при усиновленні дитини;

4)допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;5) допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно до статті 12 цього Закону допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особам, які на 30 червня 2014 року мали право на отримання допомоги при народженні дитини у розмірі, встановленому на першу дитину, після досягнення дитиною двох років на наступні 12 місяців призначається щомісячна допомога у розмірі 130 гривень, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З 01.08.2014 року сплату вказаних соціальних виплат на неповнолітню дитину їй було припинено.

01.12.2015 року у УПСЗН Лисичанської міської ради вона отримала довідку № 924018837 про взяття на облік внутрішнього переміщення особи.

При зверненні до УПСЗН Лисичанської міської ради з питанням щодо сплати допомоги, отримала відповідь про неможливість нарахування грошей через досягнення дитиною трирічного віку.

01.12.2015 року вона письмово звернулася до УПСЗН Лисичанської міської ради, однак ніякої відповіді досі не отримала.

Вважає, що бойові дії на території Луганської області, через що пересування по області було пов'язане з ризиком для життя, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Ціна позову складає:130 грн. х 12 міс. = 1560 грн.; 764,17грн. х2 = 1528,34грн. Усього

3088,34 грн.

Просила поновити строк звернення до суду, визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати з 01.08.2014 р. допомоги при народженні дитини, протиправними та стягнути на її користь розмір допомоги при народженні дитини - 3088,34 грн.

У судове засідання позивачка не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, просила справу розглядати у її відсутність, позов не визнала, про що надала відповідну заяву та заперечення.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено право сімей з дітьми на державну допомогу, зокрема на державну допомогу при народженні дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 1 порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати державної допомоги при народженні дитини визначені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 54 Порядку у разі зміни місця проживання одержувача державної допомоги сім'ям з дітьми виплата її продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання з місяця звернення. За приписами п. 43 Порядку документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто.

Порядок зняття та прийняття на облік отримувача соціальної допомоги визначений Інструкцією щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 № 345 Далі - Інструкція).

Відповідно до глави 9 Інструкції у разі переїзду отримувача соціальної допомоги в іншу місцевість виплата допомоги за старим місцем ; проживання (реєстрації) припиняється. За новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (подовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах. Заява про припинення виплати (зняття з обліку) або продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (реєстрації) отримувача допомоги (прийняття на облік) подається особисто особою, яка претендує на отримання допомоги. На підставі поданої заяви про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (реєстрації) Управлінням формується Запит особової справи отримувача допомоги до Управління за попереднім місцем її отримання, який направляється поштою або видається особисто отримувачу допомоги (якщо це зазначено у заяві) для передачі зазначеному Управлінню. У разі неможливості отримати особову справу та Довідку-атестат допомога продовжується (призначається) за фактичним місцем проживання її отримувача на підставі електронної справи, отриманої від державного підприємства „Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України".

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 21.09.2012 р. Ленінським відділом РАЦС Луганського МУЮ у Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис № 577. Батьки дитини: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2 (а.с.5).

01 грудня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з питання отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та отримала довідку від 01.12.2015 р. № 924018837 (а.с.6).

Заяву про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (прийняття на облік) позивач не подавала.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 на обліку в УПСЗН Лисичанської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги не перебуває, що підтверджується довідкою № 2036, виданої УПСЗН Лисичанської міської ради.

14 грудня 2015 р. позивачкою на адресу відповідача поштовим відправленням направлена заява від 01.12.2015 р. про виплату недоотриманої грошової допомоги на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.08.2014р. До заяви додані копії: паспорту, картки платника податків, свідоцтва про народження та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, (дата відправлення заяви з додатками - 14.12.2015 р., підтверджується поштовим штемпелем на конверті).

Відповідь № 8149 на заяву ОСОБА_2, була направлена 31.12.2015р. за адресою проживання заявниці, вказаною в заяві та довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1.

З даної відповіді вбачається, що гр. ОСОБА_2 відмовлено у виплаті недоотриманої грошової допомоги на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.08.2014р. у звязку з тим, що з направлених поштою документів неможливо встановити ані попереднє місце отримання допомоги, ані період, на який допомога призначена та за який допомога не виплачувалась. Більш того, на момент відправлення заяви до УПСЗН, дитині позивача виповнилося 3 роки. Тобто, підстави для прийняття ОСОБА_2 на облік як отримувача державної допомоги при народженні дитини в управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради відсутні, оскільки діючим законодавством не передбачено прийняття на облік та виплату недоотриманої суми допомоги після закінчення терміну, на який призначено державну допомогу сім'ям з дітьми.

Крім того, всупереч п.п.43,54 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, позивачка особисто не подала до УПСЗН Лисичанської міської ради документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми. Заяву про продовження виплати допомоги за новим місцем проживання (прийняття на облік) позивачка не подавала.

Позивачка зазначає про порушення її права на отримання допомоги при народженні дитини, однак не навела у позові та не надала до суду належних і достатніх доказів на підтвердження конкретних обставин допущеного відповідачем дійсного пору шення її прав, свобод або інтересів. З наданих до суду документів неможливо встановити ані попереднє місце отримання позивачкою допомоги при народженні, ані період, на який допомога призначена та за який допомога не виплачувалась. При цьому, як вірно зазначає відповідач, в адміністративному позові, позивачка зазначає про письмове звернення до УПСЗН Лисичанської міської ради - 01.12.2015 р. Однак, єдиним зверненням ОСОБА_2 до УПСЗН була заява, направлена поштовим відправленням 14.12.2015 з м. Богодухів Харківської області. Тобто, на момент звернення до суду позивач до УПСЗН не зверталася, про факт відмови у виплаті коштів дізнатися не могла. Тобто, на момент звернення позивачки до суду з даним позовом, її права, свободи чи інтереси відповідачем порушенні не були. При цьому позивачкою не було надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч.1 ст.9, ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справ.

Враховуючи недоведеність позивачкою тих обставин, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог, а також зважаючи на відсутність доказів дійсного порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивачки, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставнвсть позовних вимог і не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій, третя особа - Державна казначейська служба України в особі Лисичанського відділення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя: С.Л. Бойко