Справа № П/811/232/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Справа № П/811/232/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить, з урахуванням змін:

1) визнати бездіяльність управління МВС України в Кіровоградській області по невиплаті ОСОБА_1 в установлені строки вихідної допомоги - протиправною;

2) стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 24523636) на користь ОСОБА_1 (ін.номер - НОМЕР_1)

- заборгованість по невиплаченій вихідній допомозі в сумі 11220,00 грн.

- середній заробіток, за весь час затримки, по день фактичного розрахунку в розмірі 19 765,04 грн.;

- компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

3) зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 19765,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в ОВС України. Відповідно до наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року, позивача було звільнено через скорочення штатів, однак остаточного розрахунку та виплати вихідної допомоги при звільнені виплачено не було. У зв'язку з наведеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути належні йому грошові кошти.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з підстав, викладених нижче.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 10.02.2006 року по 06.11.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.7).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 "з" (через скорочення штатів) прапорщика міліції ОСОБА_1, інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту роти ДПС ДАІ при УМВС України в області (а.с.6).

Як вбачається зі змісту наказу УМВС України в Кіровоградській області від 06.11.2015 року № 383 о/с, вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчисленні складала 10 років 08 місяці 07 днів (а.с.6).

Відповідно до довідки Управління Державної автомобільної інспекції в Кіровоградскій області №10/13 від 17.02.2016 року в день звільнення та станом на 17.02.2016 року позивачу у зв'язку зі звільненням з органів внутрішніх справ не виплачено нараховану вихідну допомогу в розмірі 11220,00 грн.(а.с. 10).

Стосовно позовної вимоги про стягнення одноразового грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.64 "з" Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу" звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регламентовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, відповідно до частини 1 статті 9 даного Закону (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажання продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Так, в ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідач, враховуючи наявність в позивача більше 10-ти років вислуги, нарахував ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 11220,00 грн. відповідно до вимог вказаного Закону.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не ставить під сумнів та не оспорює правильність визначення розміру вказаної грошової допомоги.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, згідно якої власник або уповноважений ним орган (роботодавець) зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку й провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. У разі звільнення працівника з ініціативи роботодавця він зобов'язаний також у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 116 при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного для після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець має письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже, з огляду на те, що розмір вихідної допомоги розраховано відповідачем, однак нарахована сума станом на 17.02.2016 року не виплачена позивачу, що підтверджується довідкою УМВС України в Кіровоградській області Управління Державтоінспекції №10/13 від 17.02.2016 року, розмір допомоги не оспорюється сторонами, суд дійшов висновку, про бездіяльність відповідача в частині невиплати у встановлені строки грошової допомоги.

Суд приходить до висновку, що УМВС України в Кіровоградській області не виконано вимоги ст. 116 КЗпП України в частині здійснення остаточного розрахунку та виплати вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1,

Відповідно до витягу з наказу № 383 о/с від 06.11.2015 року "Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 10 років 08 міс. 07 дн."

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктами 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини.

Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді повний розрахунок з позивачем (заборгованість по невиплаченій заробітній платі при звільненні) відповідачем на даний час не проведено, що саме підтверджено сторонами під час судового розгляду.

Таким чином, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як роботодавця, середній заробіток за час затримки за кожен день затримки, починаючи з дня звільнення (06.11.2015р.) та по день ухвалення судового рішення (07.04.2016р.).

Визначаючи розмір грошового забезпечення за фактично відпрацьований час та за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із змісту довідки УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 11.11.2015 №220 про заробітну плату позивача вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці (вересень та жовтень 2015 року), що передують місяцю звільнення складає 184,72 грн.

Таким чином, кількість днів затримки розрахунку з дня звільнення з 06.11.2015 по день ухвалення рішення 07.04.2016 становить 107 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення, що підлягає стягненню становить 184,72 грн. х 107 календарних днів = 19765,04 грн.

Щодо вимоги про виплату моральної шкоди, суд вказує, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, так як в ході розгляду справи не встановлено наявність психологічних страждань позивача та їх причинний зв'язок з діями відповідача.

Також суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись ст. ст. 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області по невиплаті ОСОБА_1 у встановлені строки вихідної допомоги - протиправною.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області () на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 заборгованість по невиплаченій вихідній допомозі в сумі 11220,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 19765,04 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду К.М. Притула