Справа № 813/6445/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Справа № 876/1567/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.

за участі представника відповідача - Міклюша Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромус-Поліграф» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромус-Поліграф» звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 28 вересня 2015 року №000092202/1384, №000093202/13183 і №000094202/13181.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 28 вересня 2015 року №000092202/1384, №000093202/13183 та №000094202/13181.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Залізничному районі м.Львова подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що не погоджується із судовим рішенням оскільки вважає, що висновки, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам у справі та суперечать нормам матеріального права: п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.138.2, п.138.6, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 64582грн.; п.14.1.181 ст.14, п.198.6, п.198.3, п.198.1 ст.198, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 65033грн.; завищено від'ємне значення (р.19) декларації за листопад 2014 року у сумі 2394грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення податку на додану вартість (р.24) за грудень 2014 року у сумі 2394грн.; завищено від'ємне значення (р.19) декларації за грудень 2014 року у сумі 2116грн.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Ромус-Поліграф» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року за результатами якої складено акт від 15 вересня 2015 року.

28 вересня 2015 року, на підставі зазначеного акту перевірки відповідачем по справі винесено податкові повідомлення-рішення: №000092202/1384, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 96873грн. в тому числі за основним платежем - 64582грн., і штрафними (фінансовими) санкціями - 32291грн.; №000093202/13183, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 97549,5грн., в тому числі за основним платежем - 65033грн., і штрафними (фінансовими) санкціями - 32516,5грн.; №000094202/13181, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4510грн.

Відповідно до п.44.1, п.44.2, п.44.3, ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно із п.14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із ст.201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно із ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 квітня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромус-Поліграф» (Покупець) уклало договір купівлі-продажу з Приватним підприємством «БК АСТРУМ» (Постачальник), відповідно до якого, постачальник зобов'язується поставити товар, а покупець прийняти його і оплатити в терміни. Товар передається постачальником покупцю по накладній, в якій вказується найменування, кількість та ціна (т.1 а.с.81, 82).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП «БК АСТРУМ», позивач по справі надав наступні докази: копії видаткових накладних, копії товаро-транспортних накладних, копії податкових накладних і копію виписки з розрахункового рахунку (т.1 а.с.83 - 135).

27 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромус-Поліграф» (Покупець) уклало договір поставки №13/10/14 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Інвест Плюс» (Постачальник), відповідно до якого, постачальник зобов'язується передавати у власність покупця картонно-паперову продукції виробництва ПАТ «Київський картонно - паперовий комбінат», а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно оплачувати його вартість, згідно з умовами договору (т.1 а.с.136-138).

На підтвердження реальності здійснення господарської операції з ТОВ «Альянс Інвест Плюс», позивач по справі надав наступні докази: копію видаткової накладної №РН-022 від 28 жовтня 2014 року, копію податкової накладної №25 від 28 жовтня 2014 року і копію виписки з розрахункового рахунку (т.1 а.с.139 - 141).

30 грудня 2012 року і 30 грудня 2013 року між позивачем по справі і Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівське виробничо-монтажне підприємство «Львівметаліст» було укладено договори спільного використання трансформаторної підстанції. Відповідно до даних договорів, ТОВ «Львівметаліст» дозволяє ТОВ «Ромус-Поліграф» користуватися електроенергією, яка проходить через трансформаторну підстанцію в межах ліміту, затвердженого «Львівобленерго», а ТОВ «Ромус-Поліграф» зобов'язується відповідно до цін та тарифів, визначених підрозділами збуту ВАТ «Львівобленерго» і показників лічильника, компенсувати ТОВ «Львівметаліст» вартість використаної електроенергії (т.1 а.с.142 - 147). Фактичне надання послуг підтверджується актами прийняття виконаних робіт (послуг) та податковими накладними, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов, так як відповідач по справі, не надав доказів того, що господарські операції позивача з контрагентами не відбулись, натомість позивач надав первинні бухгалтерські документи в підтвердження реальності здійснення таких операцій.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Також ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою судді-доповідача від 04 березня 2016 року було задоволено клопотання Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року по справі №813/6445/15 до дня ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по цій справі.

Однак, як встановила колегія суддів, на час апеляційного розгляду справи апелянт не сплатив судовий збір за подання зазначеної вище апеляційної скарги.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача по справі слід стягнути судовий збір в розмірі 3282,38 гривень.

Керуючись ст.160, ст. 195, ст.196, ч.1 п.1 ст.199, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року по справі №813/6445/15 - залишити без змін.

Стягнути із Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3282 (три тисячі двісті вісімдесят дві) гривні 38 копійок за реквізитами: одержувач Державний бюджет Галицького району м. Львова, , розрахунковий рахунок 1004, банк одержувача ГУДКУ у Львівській області, МФО банку 825014, призначення платежу судовий збір, назва суду, де розглядається справа Львівський апеляційний адміністративний суд, код за ЄДРПОУ суду, де розглядається справа 34668371.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текс ухвали виготовлено 21 квітня 2016 року.