Справа № 826/5123/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2016 року 09:15 №826/5123/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа без самостійних вимог на предмет поруУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»
про скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», у якій просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №49473245 від 30.11.2015 та постанову про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №49473245 від 30.11.2015 на стягнення квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 07.04.2016 суд замінив неналежного відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження ВП №49473245 від 30.11.2015 та про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №49473245 від 30.11.2015 на стягнення квартири АДРЕСА_1 винесені незаконно та підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечив, мотивуючи тим, що оскаржувані постанови винесені в межах повноважень відповідача є правомірними та не підлягають скасуванню.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

30.11.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято постанову №49473245 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 30.01.2015 №85 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач вважаючи, що постанови прийняті незаконно, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 4 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі і виконавчі написи нотаріусів.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює вимоги до виконавчого документу, зокрема, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Також, виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Суд ознайомившись з виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 30.01.2015 №85 встановив, що виконавчий напис відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено відсутність відповідних підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 30.01.2015 №85, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2015 ВП №49473245 винесена державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що визначений статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не підлягає скасуванню.

Також суд наголошує, що державний виконавець, згідно приписів частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Враховуючи, що публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», яке є стягувачем по виконавчому напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 30.01.2015 №85, в заяві про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2015 просило накласти арешт на все майно боржника - ОСОБА_1, то державний виконавець прийнявши постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.11.2015 ВП №49473245 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для її скасування, у суду відсутні.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судові витрати присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський