Справа № 569/3766/15-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бучко Т.М.
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" квітня 2016 р. Справа № 569/3766/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Одемчука Є.В.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "14" грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міського голови м. Рівне, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивачі звернулися з позовом, в якому просили визнати протиправною бездіяльність міського голови м.Рівне, яка полягає у неналежному розгляді їхнього звернення від 11 серпня 2014 року та неприйнятті мір по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» в ч.1, що стосується ОСОБА_7, та скасуванню незаконної приватизації прибудови до АДРЕСА_1 громадянкою ОСОБА_7; зобов'язати міського голову надати позивачам повну та достовірну інформацію па поставлені у зверненні 20 питань згідно Закону України «Про інформацію»; вжити заходи по скасуванню незаконної приватизації прибудови до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7; вжити заходи по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» в ч.1, що стосується ОСОБА_7.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в 2004-2005 роках ОСОБА_7 на підставі розпорядження міського голови було здійснено добудову балкону до належної їй квартири, яка знаходиться під квартирою, в якій мешкають вони. Оскільки будівництво проведено нею з істотним порушенням будівельних норм та правил, неодноразово зверталися до міського голови м.Рівне із заявами щодо вжиття заходів до ОСОБА_7 для усунення допущених порушень вимог законодавства та скасування незаконної приватизації. У зверненні від 11 серпня 2014 року просили дати відповіді на 20 питань, але отримали лише відписку і не за підписом голови. Вважають бездіяльність міського голови протиправною, так як він не вживає заходів для скасування незаконного розпорядження про надання дозволу на добудову балкону, незаконної приватизації самочинної прибудови, здійсненої ОСОБА_7 та знесення чи перебудови такого об'єкта нерухомості.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до міського голови міста Рівне, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність міського голови міста Рівне щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 11 серпня 2014 року.

Зобов'язано міського голову міста Рівне надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повну та достовірну інформацію на постановлені у зверненні від 11 серпня 2014 року запитання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повній мірі. Крім того, просили винести Окрему ухвалу і направити її в прокуратуру м. Рівне для притягнення до відповідальності посадових осіб органів виконавчої влади, які допустили порушення законодавства України в сфері будівництва та приватизації прибудови до кв. АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_7

Постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідачем не оскаржена, а тому колегією суддів не переглядалась.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивачів підлягає до часткового задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині неприйнятті мір по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року, вжиття заходів по скасуванню незаконної приватизації прибудови до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та вжиття заходів по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів не погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значенім, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Колегія суддів вважає, що розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» в ч.1, що стосується ОСОБА_7 є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання і з прийняттям якого виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав третьої особи ОСОБА_7

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Роз'яснення цієї норми міститься в рішенні Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 29.06.2006 року (Справа "Пантелеєнко проти України") Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про зобов'язання відповідача вжити заходів по скасуванню незаконної приватизації прибудови до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та вжити заходів по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» є не припустимими, оскільки у зв'язку з реалізацією зазначеного рішення виникли цивільні права ОСОБА_7, а задоволення цих може призведе до порушення прав щодо розпорядженням третьою особою її власністю.

Згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Отже даний спір, з урахуванням того, що на підставі розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року виникли цивільні права та обов'язки, носить цивільно-правовий характер, а тому дана справа в частині позовних вимог щодо неприйняття мір по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року, вжиття заходів по скасуванню незаконної приватизації прибудови до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та вжиття заходів по скасуванню незаконного розпорядження міського голови № 752р від 31 березня 2004 року «Про дозвіл на добудову балкону» не підлягають вирішенню у відповідності з Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав є захист їх в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в частині що стосується відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасування, а провадження по справі в цій частині закриттю.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "14" грудня 2015 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та закрити провадження в адміністративній справі в цій частині.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.В.Одемчук

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_3,33027

3- ОСОБА_4 АДРЕСА_3,33027

4- ОСОБА_5 АДРЕСА_3,33027

5- ОСОБА_6 АДРЕСА_3,33027

6- відповідачу: Міський голова м.Рівне вул.Соборна,12А,м.Рівне,33000

7- третя особа: ОСОБА_7 - АДРЕСА_1,33027,

- ,