Справа № 2а-3936/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/9991/33252/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Кочан В.М., Пасічник С.С., Стародуб О.П. (доповідач),

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити недоотриману суму пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, включаючи інфляцію, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.12.2010р.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011р., позовні вимоги задоволено частково, визнано дії ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправними та зобов'язано здійснити перерахунок пенсії позивача, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.12.2010р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 04.04.2006р.) пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходила службу на посаді начальника швейного цеху виробничих підрозділів Чернігівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області №44.

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області від 30.11.2010р. №260 о/с позивача звільнено зі служби у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З 01.12.2010р. позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24.02.2011р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про обчислення пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 04.04.2006р.).

Листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 04.03.2011р. №643/03/с-12 позивача повідомлено, що пенсія нарахована відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 28.12.2007р.) та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», виходячи з розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, а тому підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час звільнення позивача зі служби підлягали застосуванню положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 04.04.2006р.), що мають вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суди виходили з того, що індексація заробітної плати не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки пенсійне забезпечення позивача мало здійснюватися відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 04.04.2006р.), виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, а тому суди дійшли обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 12.02.2013р. (справа №21-445а12) та від 27.01.2015р. (справа №21-635а14).

Посилання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» є безпідставним, оскільки вказаний закон прийнятий лише 14.06.2011р. і на час виникнення спірних правовідносин не був чинним.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відхилити, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2011р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник