Справа № 810/789/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року 810/789/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алютех-К" до Броварської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

3 березня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Алютех-К" (далі - позивач) з позовом до Броварської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 вересня 2015 р. №№ , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зробив висновки про нікчемність правочинів, які були укладені між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Роткес" (далі - ТОВ "Роткес"), товариством з обмеженою відповідальністю "Промлай" (далі - ТОВ "Промлай"), товариством з обмеженою відповідальністю "ВВ Трейд ЛТД" (далі - ТОВ "ВВ Трейд ЛТД"), приватним підприємством "Стрікс" (далі - ПП "Стрікс") та товариством з обмеженою відповідальністю "Транстрейдгруп" (далі - ТОВ "Транстрейдгруп"). Стверджує, що всі укладені позивачем угоди були реальні та виконані їх сторонами в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що правочини між позивачем та названими контрагентами були здійснені без мети настання реальних наслідків. Стверджує, що названі правочини є нікчемними.

12 квітня 2016 р. представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмово провадження.

Розглянувши матеріали справи, клопотання позивача, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

Позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

8 вересня 2015 р. відповідачем було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2012 р. по 31 грудня 2014 р., за результатами якої 8 вересня 2015 р. було складено акт перевірки № 248/10-06/2201/35234409 (далі - акт перевірки № 248/10-06/2201/35234409).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено:

- п. 135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.139.1.1 та п.п.39.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого, занижено податку на додану вартість, що підлягає сплаті на загальну суму 664303 грн., в т.ч. за січень 2014р. на 167128 грн., за квітень 2014р. на 3250 грн., травень 2014р. на 19821 грн., червень 2014р. на 33585 грн., серпень 2014р. на 50752 грн., вересень 2014р. на 66898 грн., грудень 2014 р. на 322869 грн.

23 вересня 2015 р. на підставі висновків названого акту перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 830379 грн., з яких за основним платежем - 664303 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 166076 грн. (далі - податкове повідомлення-рішення № );

-№ , нараховано грошове зобов'язання, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 3310560 грн., (далі - податкове повідомлення-рішення № ).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України, в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно з вимогами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до вимог п.п. 138.1.3 п. 138.1 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта.

Як убачається з п.п. 139.1 ст. 139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму витрат на формування резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму витрат (крім оплати відпусток працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), які відшкодовані за рахунок резервів та забезпечень сформованих відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму коригування (зменшення) резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з вимогами п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Як убачається п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:а) порядковий номер податкової накладної;б) дата виписування податкової накладної;в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;є) ціна постачання без урахування податку;ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;и) вид цивільно-правового договору;і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як убачається з п. 201.4 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Згідно з вимогами п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до вимог п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Наявні матеріали справи свідчать, що відповідачем було поставлено під сумнів фінансово - господарську діяльність позивача, зокрема, реальність господарських операцій з контрагентами - ТОВ "Роткес", ТОВ "Промлай", ТОВ "ВВ Трейд ЛТД", ПП "Стрікс" та ТОВ "Транстрейдгруп" та зроблено висновок, що господарські операції між ними були фіктивними правочинами.

Проте, даний висновок суд вважає помилковим з таких підстав.

Між позивачем та СООО "Алюмін Техно", ООО "Алютех Інкорпорейтед", ООО "Алютех Воротні системи", компанією Alcomex Spring-Pol.Sp.Z.o.o. укладено договори та контракт з додатковими угодами у 2012 та 2013 роках на придбання позивачем товару (т.8 а.с.1-11, 67-77, 143-157, 182-187).

На підтвердження придбання позивачем товар до суду було надано такі докази:

- платіжні доручення в іноземній валюті (т.8 а.с.12-19, 78-83, 158-163, 188-193);

- вантажні митні декларації (специфікації до договору) (т.8 а.с.20-66, 84-142, 164-181, 194-211).

Придбаний позивачем товар було реалізовано наступним контрагентам.

І. Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ "Роткес", судом встановлено таке.

24 червня 2014 р. між позивачем (постачальник) та ТОВ "Роткес" (покупець) було укладено договір № 5/240614-К (далі - договір № 5/240614-К) (т. 3 а.с. 31-34).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору постачальник зобов'язується поставляти тп передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар на умовах визначених в цьому договорі (т.3 а.с. 31).

На виконання договору № 5/240614-К позивачем суду було надано такі докази:

- рахунки-фактури (т.3 а.с.42-93);

- довіреності (т.3 а.с.101-165);

- видаткові накладні (т.3 а.с.166-242);

- товарно-транспортні накладні (т.4 а.с.1-160);

- податкові накладні (т.4 а.с.161-244);

- розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (т.4 а.с.245-249).

Перелічені документи були підписано посадовою особою ТОВ "Роткес" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата ТОВ "Роткес" за поставлений позивачем товар підтверджується випискою по рахунках (т.3 а.с.94-100).

Судом також враховано, що на дату укладення та виконання договору у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ "Роткес", зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно з яким названий контрагент зареєстрований, як юридична особа (т. 3 а.с.35-41).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору №5/240614-К дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору №5/240614-К призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору №5/240614-К у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "Роткес", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору № 5/240614-К, укладених між позивачем та ТОВ "Роткес".

ІІ. Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ "Промлай", судом встановлено таке.

Так, 29 січня 2014 р. між позивачем (постачальник) та ТОВ "Промлай" (покупець) було укладено договір № 1/290114 (далі - договір №1/290114) (т. 3 а.с. 10-13).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору постачальник зобов'язується поставляти та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар на умовах визначених в цьому договорі (т.3 а.с.10).

На виконання договору № 1/290114 позивачем суду було надано такі докази:

- рахунок-фактури (т.3 а.с.19);

- довіреність (т.3 а.с.20);

- видаткові накладні (т.3 а.с.21-22);

- товарно-транспортні накладні (т.3 а.с.23-27);

- податкові накладні (т.3 а.с.29-30);

Перелічені документи були підписано посадовою особою ТОВ "Промлай" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата ТОВ "Промлай" за поставлений позивачем товар підтверджується випискою по рахунках (т.3 а.с.28).

Судом також враховано, що на дату укладення та виконання договору у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ "Промлай", зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно з яким названий контрагент зареєстрований, як юридична особа (т. 3 а.с. 14-18).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору №1/290114 дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору №1/290114 призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору №1/290114 у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "Промлай", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору №1/290114, укладеного між позивачем та ТОВ "Промлай".

ІІІ. Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ "ВВ Трейд ЛТД", судом встановлено таке.

Так, 09 квітня 2014 р. між позивачем (замовник) та ТОВ "ВВ Трейд ЛТД" (перевізник) було укладено договір перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами № 2-09/04/14ТР (далі - договір №2-09/04/14ТР) (т. 6 а.с. 1-5).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 замовник доручає, а перевізник бере на себе обов'язок здійснювати на підставі письмових заявок замовника перевезення та експедицію вантажів, заявлених замовником до перевезення, автомобільним транспортними засобами на території України та за її межами (т.6 а.с.1).

На виконання договору № 2-09/04/14ТР позивачем суду було надано такі докази:

- заявка на транспорт (т.6 а.с.14-38);

- акти здачі-приймання робіт (т.6 а.с.39-63);

- товарно-транспортні накладні з відомостями про вантаж (т.6 а.с.64-218, т.7);

- податкові-накладні (т.6 а.с.219-243).

Перелічені документи були підписано посадовою особою ТОВ "ВВ Трейд ЛТД" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата ТОВ "ВВ Трейд ЛТД" за поставлений позивачем товар підтверджується платіжними дорученнями (т.2 а.с.202-227).

Судом також враховано, що на дату укладення та виконання договору у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ "ВВ Трейд ЛТД", зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно з яким названий контрагент зареєстрований, як юридична особа (т. 6 а.с. 6-13).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору № 2-09/04/14ТР дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору № 2-09/04/14ТР призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору № 2-09/04/14ТР у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "ВВ Трейд ЛТД" , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору № 2-09/04/14ТР, укладеного між позивачем та ТОВ "ВВ Трейд ЛТД".

ІV. Стосовно господарських відносин між позивачем та ПП "Стрікс", судом встановлено таке.

Так, 21 травня 2014 р. між позивачем (постачальник) та ПП "Стрікс" (покупець) було укладено договір № 1/210514 (далі - договір №1/210514) (т. 2 а.с. 130-133).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору постачальник зобов'язується поставляти та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар на умовах визначених в цьому договорі (т.2 а.с.130).

На виконання договору № 1/210514 позивачем суду було надано такі докази:

- рахунки-фактури (т.2 а.с.143-147);

- довіреності (т.2 а.с.148-155);

- видаткові накладні (т.2 а.с.165-173);

- товарно-транспортні накладні (т.2 а.с.174-191);

- податкові накладні (т.2 а.с.192-201).

Перелічені документи були підписано посадовою особою ПП "Стрікс" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата ПП "Стрікс" за поставлений позивачем товар підтверджується виписками по рахунках (т.2 а.с.156-164).

Судом також враховано, що на дату укладення та виконання договору у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ПП "Стрікс", зокрема, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно з яким названий контрагент зареєстрований, як юридична особа (т. 2 а.с. 134-142).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору № 1/210514 дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору № 1/210514 призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору № 1/210514 у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ПП "Стрікс", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору № 1/210514, укладеного між позивачем та ПП "Стрікс".

V. Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ "Транстрейдгруп", судом встановлено таке.

Так, 01 серпня 2014 р. між позивачем (замовник) та ТОВ "Транстрейдгруп" (перевізник) було укладено договір перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами № 11-01/08/14ТР (далі - договір №11-01/08/14ТР) (т.5 а.с. 1-5).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 замовник доручає, а перевізник бере на себе обов'язок здійснювати на підставі письмових заявок замовника перевезення та експедицію вантажів, заявлених замовником до перевезення, автомобільним транспортними засобами на території України та за її межами (т.5 а.с.1).

На виконання договору № 11-01/08/14ТР позивачем суду було надано такі докази:

- заявка на транспорт (т.5 а.с.11-23);

- акти здачі-приймання робіт (т.5 а.с.24-36);

- товарно-транспортні накладні з відомостями про вантаж (т.5 а.с.37-230);

- податкові-накладні (т.5 а.с.231-245).

Перелічені документи були підписано посадовою особою ТОВ "Транстрейдгруп" та завірені печаткою цього товариства.

Оплата позивачем ТОВ "Транстрейдгруп" за послуги підтверджується платіжними дорученнями (т.2 а.с. 228-242).

Судом також враховано, що на дату укладення та виконання договору у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ "Транстрейдгруп", зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно з яким названий контрагент зареєстрований, як юридична особа (т.5 а.с. 6-10).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору № 11-01/08/14ТР дійсно мало місце та було вчинено з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору №11-01/08/14ТР призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору № 11-01/08/14ТР у нього не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності ТОВ "Транстрейдгруп", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору № 11-01/08/14ТР, укладеного між позивачем та ТОВ "Транстрейдгруп".

Крім того, при вирішенні справи суд не приймає до уваги письмові заперечення відповідача, оскільки вони жодним чином не спростовують надані позивачем докази.

До того ж судом також враховано, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань щодо сплати податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 р. у справі № 21-500во08 та від 1 червня 2010 р. у справі № 21-573во10.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, чого не було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення від 23 вересня 2015 р. № та № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Броварської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 23 вересня 2015 р. № № , .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.