Справа № 0427/10302/12 (2а/183/41/15)
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ К/800/28979/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати дії Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», що виразилися у навмисному затягуванні процесу державної реєстрації прав ОСОБА_2 на нерухомість, як спосіб відмови в таковій;

- зобов'язати Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» видати ОСОБА_2 технічний паспорт на частину садиби, розташованої по АДРЕСА_1 в якому перерахувати жилі приміщення, господарські будівлі та споруди, які належать ОСОБА_2 згідно з правовстановлювальними документами;

- зобов'язати Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» перерахувати ідеальні частки, котрі змінилися у зв'язку з рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровського області від 02.02.1998 року про визнання за ОСОБА_2 права особистої власності на гараж та визнання Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області свідоцтв про право на спадщину по заповіту та по закону недійсними в частині включення гаражу до спадкового майна;

- зобов'язати Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_3 посадовими особами при виконанні своїх посадових обов'язків в розмірі 20000 грн.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення. Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 в частині позовних вимог про зобов'язання Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» видати ОСОБА_2 технічний паспорт на частину садиби, розташованої по АДРЕСА_1 та перерахувати ідеальні частки, які змінилися у зв'язку з рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровського області від 02.02.1998 року скасовано та провадження в цій частині закрито. В іншій частині постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 - залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року та направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 20.02.1998 року визнано за ОСОБА_2 право власності на гараж по АДРЕСА_1

09.04.2009 року позивачем було подано заяву до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» з проханням зареєструвати вищезазначене судове рішення.

08.05.2009 року Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило ОСОБА_2, що у відповідності до виписки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.12.2004 року реєстраційний № 8747668, єдиний власник на гараж «Г» - ОСОБА_2, в зв'язку з чим вимоги останнього вважаються задоволеними.

У червні 2010 року Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» та Виконкомом Новомоськовської міськради повідомили позивача про те, що процедури виготовлення окремого правовстановлюючого документу на вищевказаний гараж Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 року не передбачено, тому що гараж є допоміжною спорудою при домовленості.

Рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 13.02.2012 року у справі № 2-107/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Новомосковська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», Відділ Держкомзему в м. Новомосковську про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсним, поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, компенсацію матеріальних витрат та визнання права особистої приватної власності, позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 23.03.2007 року Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1144, згідно якого спадкоємцем 3/4 частин майна померлого ОСОБА_5 являється ОСОБА_4 в частині включення в склад спадщини гаражу літ.«Г», розташованого по АДРЕСА_1

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.04.2009 року Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-929, згідно якого спадкоємцем 1/4 частини майна померлого ОСОБА_5 являється ОСОБА_2 в частині включення в склад спадщини гаражу літ.«Г», розташованого по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на прибудову літ.а-1, оглядову яму літ.я-1, зливну яму літ.я-2, інженерний колодязь літ.к-2 та водозабірну колонку, розташовані в садибі по АДРЕСА_1

Розділено житловий будинок АДРЕСА_1 виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення 102, 1-3, 1-8 та 1-4, вартістю 19670 грн., та виділивши в натурі ОСОБА_4 приміщення № 1-9, 1-7, 1-6, 1-5, вартістю 13967 грн..

Виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення 1-ІІІ, ганок на дві сходинки, частину літньої кухні «Б»площею 9,24 кв. м, сарай «Д», літній душ «Ж», 1/2 частину вбиральні «В», замощення І, хвіртку № 7, ворота № 3, огорожу № 5 та огорожу № 8.

Виділено в натурі ОСОБА_4 приміщення 1-ІІ, ганок на 1 сходинку, зливну яму літ. я, частину літньої кухні «Б»площею 6 кв. м., колонку літ. к-1, погріб пг., вхід в погріб літ. Е, 1/2 частину вбиральні «В», огорожу № 4 та огорожу № 6;

Визначено порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.01.2011 року.

Виділено ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 450,1 кв. м, позначену у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.01.2011 року жовтим кольором.

Виділено ОСОБА_4 в користування земельну ділянку площею 192,9 кв. м, позначену у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.01.2011 року зеленим кольором.

Земельну ділянку площею 46,4 кв. м, позначену у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.01.2011 червоним кольором, залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Крім цього, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 13.02.2012 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер і спадщину після нього прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_4, внаслідок чого частки сторін у праві приватної власності на садибу АДРЕСА_1 змінились і на сьогоднішній день ОСОБА_2 належить 7/10 частин садиби, а ОСОБА_4 належить 3/10 частини садиби.

25.05.2012 року ОСОБА_2 подано заяву до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» з проханням зареєструвати судові рішення від 13.02.2012 року та від 20.02.1998 року.

08.06.2012 року Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило позивача, що для вирішення зазначеного питання слід звернутись до столу замовлень БТІ.

13.07.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» з заявою, в якій просив:

- зареєструвати право власності на майно, виділене позивачу при розподілі по рішенню суду від 13.02.2012 року, а також зареєструвати гараж, власником якого ОСОБА_2 являється за рішенням суду від 20.02.1998;

- видати позивачу окремий техпаспорт на нерухомість, належну за рішенням суду про розподіл майна.

Крім цього, з аналогічною заявою звернулась ОСОБА_4.

11.09.2012 року БТІ повідомило ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що для проведення перереєстрації прав власності на вищевказане нерухоме майно необхідно звернутись до Столу замовлень БТІ для оформлення замовлення на вихід техніка для реєстрації поточних змін, оскільки останній вихід техніка БТІ був 24.09.2008 року, а згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно цей строк не повинен перевищувати 12 місяців, і після проведення робіт по реєстрації поточних змін, необхідно буде кожному із власників оформити замовлення на переєстрацію правовстановлюючих документів в Столі замовлень БТІ.

27.09.2012 року позивач звернувся до Столу замовлень БТІ, оформивши замовлення № 4216/12 на проведення «Реєстрації поточних змін жилого будинку» і сплатив в касу підприємства 1465 грн. в якості авансу вартості виконання робіт з технічної інвентаризації його домоволодіння, а 19.11.2012 року позивач здійснив доплату вартості виконання робіт з технічної інвентаризації його домоволодіння.

01.10.2012 року Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено на замовлення ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1

05.12.2012 року реєстратором БТІ ОСОБА_6 на підставі Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яким позивачу відмовлено у видачі витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно і запропоновано ОСОБА_7 звернутись до Новомосковського міськрайонного суду з огляду на те, що в поданому рішенні Новомосковського міськрайонного суду від 13.02.2012 року невірно вказаний номер свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2009 року, а саме: замість « 1-929» вказано « 2-929».

10.12.2012 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з заявою про виправлення описки, допущеної у судовому рішенні від 13.02.2012 року щодо невірно вказаного номеру свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2009 року.

11.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» з заявою, в якій вимагав повідомити, чому не зареєстровано право власності позивача на об'єкти нерухомості у відповідності до рішень судів від 13.02.2012 року та від 20.02.1998 року, а також чому не виготовлено окремі техпаспорти йому та ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів, в яких були б зазначені об'єкти нерухомості, виділені судами з загальної дольової власності.

24.12.2012 року додатково до заяви від 11.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до БТІ з заявою, в якій просив останнє не вносити в реєстр данні щодо загальної дольової власності.

21.12.2012 року Новомосковським міськрайонним судом винесена ухвала про виправлення описки у справі № 2-107/11, копія якої видана ОСОБА_2., як ним зазначено лише у 2013 році, коли у БТІ повноваження з реєстрації прав на нерухомість вже були відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання дій Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», що виразилися у навмисному затягуванні процесу державної реєстрації прав ОСОБА_2 на нерухомість, як спосіб відмови в таковій, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент виникнення спірних відносин далі - Закон №1952), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

При цьому Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 № 1878-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється з 1 січня 2013 року державними реєстраторами, а адміністратором Державного реєстру прав є державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства юстиції України (ст.ст.6, 9, п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону).

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація: права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно із частиною 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

На момент виникнення спірних відносин бюро технічної інвентаризації мало делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Згідно із приписів п.1.13 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, реєстратор БТІ самостійно, крім іншого, приймає на розгляд заяви про державну реєстрацію прав та, у випадках, встановлених Положенням, зупиняє їх розгляд; приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно: 1) житлові будинки; 2) квартири; 3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; 4) споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; 5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами (п.1.5. Тимчасового положення).

Відповідно до п.1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, не підлягають державній реєстрації право власності та інші речові права на тимчасові споруди.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п.1.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Згідно із п.3.9 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають державній реєстрації, окрім випадків, коли заява про державну реєстрацію прав подається не пізніше ніж через дванадцять місяців після виникнення цього права.

Відповідно до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, до заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням.

Як визначено у п.2.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, моментом прийняття заяви про державну реєстрацію прав вважається внесення реєстратором БТІ запису в журнал обліку заяв про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 3, з присвоєнням порядкового номера.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (крім випадків, встановлених у частині сьомій цієї статті) з моменту надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію та передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

В свою чергу, частина 7 вказаної статті передбачає, що розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в одноденний строк з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Крім того, у статті 22 Закону № 1952-IV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується на відповідний строк.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстровано в журналі обліку заяв про державну реєстрацію прав 19.11.2012 року за № 3516.

Відповідач, прийнявши рішення від 05.12.2012 року про зупинення розгляду заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, законодавчо встановленого строку не порушив.

Враховуючи, відсутність належних доказів дотримання позивачем порядку подачі заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визначеного Тимчасовим положенням, суди дійшли вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання дій БТІ, які виразились у навмисному затягуванні процесу державної реєстрації прав ОСОБА_2 на нерухомість, як способу відмови в таковій, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача видати ОСОБА_2 технічний паспорт на частину садиби, розташованої по АДРЕСА_1 в якому перерахувати жилі приміщення, господарські будівлі та споруди, які належать ОСОБА_2 згідно з правовстановлювальними документами та про зобов'язання відповідача перерахувати ідеальні частки, котрі змінилися у зв'язку з рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровського області від 02.02.1998 року про визнання за ОСОБА_2 права особистої власності на гараж та визнання Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області свідоцтв про право на спадщину по заповіту та по закону недійсними в частині включення гаражу до спадкового майна, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну посадовими особами БТІ при виконанні своїх посадових обов'язків, в розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень статті 23 Цивільного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральної шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ завданих незаконними діями, доказів наявності яких та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та негативними наслідками, позивачем суду не надано.

Вимога про стягнення моральної шкоди у даному випадку є похідною від основної позовної вимоги (щодо визнання дій Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», що виразились у навмисному затягуванні процесу державної реєстрації прав ОСОБА_2 на нерухомість, як спосіб відмови в таковій).

Отже, приймаючи до уваги відсутність підстав для задоволення позову в частині оскарження дій відповідача, відсутні підстави й для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року та постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року змінену рішенням суду апеляційної інстанції, у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз