Справа № 357/3661/16-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3661/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Ільницька І. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, заступника начальника Білоцерківської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області Зеленського Василя Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.03.2016 року заступником начальника Білоцерківської ОДПІ Зеленським В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст.165-1 КУпАП за порушення нею вимог ст.ст.7,9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» , в результаті чого нібито було занижено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті в бюджет, про що свідчить акт від 03.03.2016 року про результати документальної планової перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки обчислення єдиного соціального внеску нею проводилось виключно на підставі даних бухгалтерських та інших документів, а також податкових декларацій, база нарахування для єдиного соціального внеску була визначена нею у відповідності до абзацу 1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок за 2012, 2013, 2014 роки нею сплачено з розрахунку за ставкою 34,7 відсотка, як і передбачено даним Законом, тобто, норми Закону нею порушені не були, єдиний соціальний внесок нею сплачено своєчасно та в повному обсязі, тобто, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-1 КУпАП. Позивач просила суд скасувати постанову 45 серії АА № 124368 від 18.03.2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення, винесену заступником начальника Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області.

В суді позивач повністю підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача, відповідач в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень на позовну заяву надано не було.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України Білоцерківською ОДПІ Головного управління ДФС України у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства самозайнятою особою - приватним нотаріусом ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 по 31 грудня 2014 року, про що складено відповідний акт від 03.03.2016 року № 178/17-2//38.

В акті зазначено, зокрема, про порушення ОСОБА_1 п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» /зі змінами та доповненнями/, враховуючи вимоги ч.3 ст.7, ч.11 ст.8 цього Закону, перевіркою встановлено заниження суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 200 457,01 грн., в т. ч. за 2012 р. -на суму 63407,68 грн., за 2013 р. - на суму 66793,65 грн., за 2014 р. -на суму 70255,68 грн.

18.03.2016 року заступником начальника Білоцерківської ОДПІ Зеленським В.В. винесено постанову серії АА № /45/ 124368 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 згідно з ч.1 ст.165-1 КУпАП за порушення нею п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» /зі змінами та доповненнями/, враховуючи вимоги ч.3 ст.7, ч.11 ст.8 цього Закону, встановлено заниження суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 200 457,01 грн., в т. ч. за 2012 р. -на суму 63407,68 грн., за 2013 р. - на суму 66793,65 грн., за 2014 р. -на суму 70255,68 грн., за що її піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн., що стверджується копією даної постанови.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.165-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку підставою для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є фіксування правопорушення в протоколі про адмінправопорушення від 03.03.2016 року № 45 /821436/ серії АА та вказаному вище акті перевірки, про що зазначено в оскаржуваній позивачем постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності.

При вирішенні даного спору по суті суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464. Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 7 та частини одинадцятої статті 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотків суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (частина 3 статті 7 Закону № 2464).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Ч.8 статті 9 Закону передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року

Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

Постановою правління ПФУ від 08.10.2010 року № 22-22, зареєстровано в Мінюсті України від 01.11.2010 року за № 1014/18309, було затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, п.3.4 якого передбачено, що ФО, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів Пенсійного фонду звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік /постанова втратила чинність з 08.01.2014 року/.

Аналогічні положення містяться в наказі Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 року № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який втратив чинність з 30.04.2015 року.

З вищевикладеного вбачається, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Цей висновок підтверджується також наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в якому зазначено: платники, визначені підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації /наказ втратив чинність з 29.05.2015 року, але діяв в той період, за який проводилася перевірка/.

Отже, жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік, єдиною вимогою виступає відповідність річній податковій декларації.

Такий висновок відповідає правовій позиції Київського апеляційного адміністративного суду, висловленій в ухвалі від 21.07.2015 року № 826/5290/15.

Відповідно до податкових декларацій за 2012, 2013, 2014 роки приватного нотаріуса ОСОБА_1, копії яких є в матеріалах справи, сума доходу від здійснення нотаріальної діяльності, який підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, становить: за 2012 рік -сума загального оподаткованого доходу -502876,00 грн., сума чистого оподаткованого доходу -340706,00 грн.; за 2013 рік - сума загального оподаткованого доходу -568099,00 грн., сума чистого оподаткованого доходу - 455725,68 грн.; за 2014 рік - сума загального оподаткованого доходу -505969,00 грн., сума чистого оподаткованого доходу -403159,44 грн.

З акта перевірки вбачається, що сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, за даними самозайнятої особи, визначеної шляхом подання податкової декларації про майновий стан і доходи, відповідно до якої сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску, в повній мірі відповідає сумам, які були визначені контролюючим органом під час перевірки.

З копій звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску за 2012-2014 роки, вбачається, що обчислення єдиного соціального внеску проведено позивачем на підставі даних бухгалтерських та інших документів, а також податкових декларацій, у розмірах відповідно до вимог Закону № 2464.

Відповідно до пункту 178.4 статті 178 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час періоду, що перевірявся), фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Так, як вказано вище, позивача було піддано адміністративному стягненню за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки при проведенні перевірки встановлено, що позивачем занижена сума доходу, на який нараховується єдиний внесок та відповідно занижена сама сума єдиного внеску.

Але суд дійшов висновку, що позивачем вірно розраховано суму та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012-2014 роки, а тому підстави для донарахування суми єдиного соціального внеску відсутні, податковим органом не враховано механізм формування приватними нотаріусами звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд також при вирішенні спору виходить з того, що згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок не відноситься до податків, оскільки Податковим кодексом України передбачений виключний перелік податків та зборів.

Тобто, при визначенні єдиного соціального внеску необхідно керуватися положеннями Закону № 2464, а не нормами Податкового кодексу України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладеною в ухвалі від 29 січня 2015 року № 825/3909/14.

Отже, позивачем правильно, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, сформовано зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Оскільки у даному випадку встановлено відсутність порушення позивачем норм законодавства про єдиний внесок, то відповідно відсутні правові підстави для накладення на позивача адміністративного стягнення, тобто, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-1 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.293 КпАПУ орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А як вказано вище, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача було піддано адміністративній відповідальності.

Отже, суд вважає за можливе постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 165-1, 245, 247, 251, 256, 258, 259, 268, 269, 280,293 КУпАП , Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464, ст.ст.6,17,18, 69, 71, 72, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Білоцерківської ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області Зеленського Василя Васильовича серії АА № /45/ 124368 від 18 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 165-1 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Дмитренко