Справа № 826/1199/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2016 року 14:25 № 826/1199/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Вінокурової Р.О.,

представника відповідача - Сакало Я.О.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року, прийняте Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві відносно товариства з обмеженою відповідальність «Генпрофбуд» (код ЄДПРОУ 37588603).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення складено податковим органом на підставі встановлених фактичних обставин, при неповному з'ясуванні обставин справи та на підставі недоведених припущень, в зв'язку з розголошенням даних досудового слідства на підставі пояснень, перелічених в акті перевірки осіб, що є підставами для його скасування.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В наданих суду письмових запереченнях, представник відповідача зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () здійснювало безтоварні операції з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям, зокрема і ТОВ «Генпрофбуд», які в дійсності не реалізовувались вказаним підприємствам, а лише полягали в документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів, що свідчить ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності.

В судовому засіданні, призначеному на 05.04.2016 року, представник податкового органу заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, в період з 28.10.2014 р. по 03.11.2014 року ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі направлень від 28.10.2014 року №1607 та згідно наказу від 21.10.2014 року №1915 про проведення документальної позапланової перевірки, згідно із пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до постанови заступника начальника 2 відділу КР СУФР у м. Києві підполковника податкової міліції Демченко О.Б. від 08.09.2014 року, проведено документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» () з питань правильності дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () за період з 01.01.2013 по 31.08.2013, за результатами якої складено відповідний акт №72/26-53-22-01-26-37588603 від 10.11.2014 року.

Даною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГЕНПРОФБУД» вимог: п. 138.1, п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, у результаті якого занижено податок на прибуток в загальній сумі 434519 грн., в т.ч. за 2013 рік - 434519 грн.; п. 198.1. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, в загальній сумі 457388 грн., у тому числі по періодам звітності: грудень 2013 року - 457388 грн.

В тексті акту перевірки зазначено про нереальність вчинення господарських операцій між ТОВ «ГЕНПРОФБУД» та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () до акту перевірки відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином, у ТОВ «ГЕНПРОФБУД» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Крім того, в даному акті перевірки зазначено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб, а наявність у ТОВ «ГЕНПРОФБУД» документів, які відповідно до вимог Податкового кодексу України. виданих ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () не є безумовною підставою для віднесення сум до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у зв'язку з тим, що відомості, які містяться в таких первинних документах не підтверджені документально зустрічними звірками та неможливо ідентифікувати як такі, що призначені для використання в межах господарської діяльності платника податку.

На підставі виявлених порушень та вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2014 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у розмірі 457388 за основним платежем та 114347,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 року протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст. 134 ПК України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім того, в розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 «Про затвердження Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1333/20071 та діяв до 01.03.2014, та Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за №185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 та діяв до 01.12.2014, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим, у своєму листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 №1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не заперечувалося представником позивача, протягом перевіряємого періоду між позивачем та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () (Покупець), в особі директора Вереїна Ігоря Володимировича укладено договір від 25.11.2013 №25/11, згідно умов якого продавець зобов'язується продати електротехнічну продукцію (іменовану надалі Товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити за нього кошти на умовах цього Договору.

Крім того, між позивачем та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () (Субпідрядник), в особі директора Вереїна Ігоря Володимировича укладено договір субпідряду від 25.11.2013 №25.11-2013, відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується на свій ризик, власними чи залученими силами і засобами виконати роботи на об'єкті «Реконструкція проспекту Григоренка в м. Києва», а Підрядник дов'язується прийняти та оплатити виконання робіт у відповідності з умовами даного говору. Субпідрядник приступає до виконання робіт з моменту підписання даного Договору та забезпечує їх завершення до 12.12.2013 року.

Між ТОВ «ГЕНПРОФБУД» та ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () (Субпідрядник), в особі директора Вереїна Ігоря Володимировича укладено договір субпідряду на виконання робіт з реконструкції вулиці Горького м. Київ від 02.12.2013 №02.12-2013. Згідно умов даного договору субпідрядник зобов'язується на свій ризик і в строк, встановлений цим Договором, в межах договірної ціни, власними силами та засобами відповідно до проектної документації та вимог чинного законодавства України виконати роботу, зазначену в цьому Договорі, а саме: роботи з монтажу м/к опор освітлення та влаштування зовнішнього освітлення (далі - роботи), здати в обумовлені строки роботи генпідряду, ліквідувати недоробки і дефекти, що виникли з його вини і були виявлені в ході приймання робіт.

Позивачем з ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () (Субпідрядник), в особі директора Вереїна Ігоря Володимировича укладено договір субпідряду на виконання робіт з реконструкції вулиці Горького м. Київ від 02.12.2013 №21.12-2013, згідно умов якого субпідрядник зобов'язується на свій ризик і в строк, встановлений цим Договором, в межах договірної ціни, власними силами та засобами відповідно до проектної документації та вимог чинного законодавства України виконати роботу, зазначену в цьому Договорі, а саме: роботи з монтажу м/к опор освітлення та влаштування зовнішнього освітлення (далі - роботи), здати в обумовлені строки роботи генпідряду, ліквідувати недоробки і дефекти, що виникли з його вини і були виявлені в ході приймання робіт.

Водночас, як вбачається з акта перевірки, податкова звітність по податку на прибуток за 2013 рік та податку на додану вартість за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» () подана за підписом директора ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1).

На підтвердження правомірності формування витрат і податкового кредиту за вказаними договорами позивач надав суду копії наступних документів: рахунки-фактур, акти виконаних робіт, податкові накладні, видаткові накладні.

При цьому, згідно наданих до перевірки документів первинного бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «ГЕНПРОФБУД», розрахунки з ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» здійснювались у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів.

Оцінивши вказані докази за правилами ст. 86 КАС України, суд приходить до висновку про те, що зазначені первинні документи не підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентом у зв'язку з наступним.

Жодних інших первинних документів, документів бухгалтерського обліку та організаційно-розпорядчого характеру, документів ділової переписки, оформлених на підставі та на виконання спірних договорів з контрагентом ТОВ «ГЕНПРОФБУД», зокрема: розрахункових документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, тощо) і банківських виписок, на підтвердження сплати ТОВ «ГЕНПРОФБУД» вартості придбаних товарів і послуг, та відповідно - понесення матеріальних витрат за спірними правочинами; оборотно-сальдових відомостей та карток відповідних субрахунків рахунків бухгалтерського обліку, де мають бути зафіксовані результати спірних господарських операцій (певний рух активів (тобто, певних товарно-матеріальних цінностей), зміни зобов'язань чи власного капіталу товариства) для ведення податкового обліку; рахунків на оплату послуг, оформлення яких визначено безпосередньо умовами договорів - позивач суду не пред'явив та пояснень щодо причин їхньої відсутності не надав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в СУ ФР Головного управління Міндоходів у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000036 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України. Під час досудового розслідування вилучені первинні фінансово-господарські документи ТОВ «БК «Гефест Альянс» (), які підписані від імені директори ОСОБА_5

Крім того, в ході досудового слідства було встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити ТОВ «БК «Гефест Альянс» (), яке має ознаки фіктивності, використали їх для складання документів фінансово-господарської діяльності з реально діючими суб'єктами підприємницької діяльності для мінімізації податкових зобов'язань останніх, інформація щодо виробничих потужностей, складських, офісних, виробничих приміщень, транспортних засобів на ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» відсутня.

Таким чином, суд приходить до висновку про ненадання позивачем до матеріалів справи належних документальних доказів на підтвердження фактів використання позивачем придбаних ним товарів і послуг у межах господарської діяльності платника податку, тобто, отримання податкової вигоди від спірних операцій.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з висновками контролюючого органу про завищення ТОВ «Гефест Альянс» витрат і податкового кредиту на суми вартості товарі і послуг по господарських операціях з ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС», та відповідно вважає їх обґрунтованими та правомірними.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов