Справа № 810/3524/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3524/15 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» (далі - Позивач, ТОВ «Еталон-К») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі - Відповідач, Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення від 14.07.2015 року №125000011/2015/000191/2 про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00140.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, Відповідачем необґрунтовано було відкориговано митну вартість імпортованого Позивачем товару, оскільки подані ТОВ «Еталон-К» документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом не було надано всебічну та повну оцінку наявним у матеріалах справи доказам. Підкреслює відсутність у чинному МК України 3-6 методів, а також зазначає на неврахування судом відсутності документів, що підтверджують митну вартість товару, а не лише фактурну.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, згідно з контрактом від 01.10.2010 року №01/10-1-ІМ (далі - Контракт), укладеного між компанією «Solifinance OU» (Продавець) та ТОВ «Еталон-К» (Покупець), Продавець продає, а Покупець придбаває на умовах FOB Валенсія, Іспанія (склад Покупця) товари згідно інвойсів (рахункам-фактурам), що додаються при фактичному отриманні кожної партії товару.

Позивачем до Митниці подано митну декларацію 03.07.2015 року №125110011/2015/008951 (далі - МД) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом обладнання: товар №1 - плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги, виробник GRUPPO CERAMICHE RICCHENNI S.P.A., торгівельна марка CERDISA, країна виробництва Італія; товар №2 - плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги, виробник MARAZZI GROUP S.r.l., торгівельна марка Rango, країна виробництва Італія; товар №3 - рекламні зразки для власного використання під час спеціалізованих виставок, плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, із тонкої кераміки для внутрішнього облицювання стін: Буклет с образцами плитки для стен, виробник FINCIBEC S.P.A., торгівельна марка NAXOS, країна виробництва Італія; товар №4 - плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги, виробник FINCIBEC S.P.A., торгівельна марка CENTURY, MONOCIBEC, країна виробництва Італія; товар №5 - друкована продукція: товарні каталоги, виробник FINCIBEC S.P.A., торгівельна марка CENTURY, MONOCIBEC, країна виробництва Італія; товар №6 - рекламні зразки для власного використання під час спеціалізованих виставок, плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги: Буклет с образцами напольной плитки, виробник FINCIBEC S.P.A., торгівельна марка CENTURY, MONOCIBEC, країна виробництва Італія; товар №7 - плитка керамічна облицювальна глазурована, завтовшки не більше 15 мм, з кам'яної кераміки для покриття підлоги, декори, виробник GRUPPO CERAMICHE RICCHENNI S.P.A., торгівельна марка CERDISA, країна виробництва Італія.

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів щодо товарів №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 та за ціною договору щодо товару № 7 (т. 1 а.с. 94-97). На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Еталон-К» подані, зокрема, наступні документи: інвойси та пакувальні листи (т. 1 а.с. 98-103); міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 01.07.2015 року №014874; книжка МДП від 01.07.2015 року №МХ.75584930; доповнення до Контракту від 01.02.2015 року №б/н; Контракт; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару; інформацію про позитивні результати радіологічного контролю товару; декларації про походження товару; копію митної декларації країни відправлення.

У зв'язку з викладеним Відповідач направив Позивачу 04.07.2015 року електронне повідомлення, в якому було висловлено прохання надати якісну копію Контракту (т. 1 а.с. 84).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 10 днів витребовувані документи до Митниці надіслані не були.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 14.07.2015 року №125000011/2015/000191/2 з застосуванням резервного методу митну вартість: товару №1/1 скориговано з 9,2 доларів США за одиницю товару до 20,0 доларів США за одиницю товару; товару №2/1 - з 9,2 доларів США до 14,99 доларів США; товару №4/1 - з 9,2 доларів США до 19,99 доларів США; товару №5/1 - з 2,7 доларів США до 3,5 доларів США; товару №6/1 - з 9,198 доларів США - до 19,99 доларів США. При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що метод за ціною договору не застосовано у зв'язку з тим, що декларантом застосовано метод 2, метод за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується у зв'язку з невиконанням положення п. 6 ч. 2 ст. 255 МК України, а також неподанням декларантом документів для підтвердження митної вартості згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України і закінченням терміну подання додаткових документів, метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв'язку з відсутньою інформацією щодо вартості подібних товарів та невідповідності вимогам ст. 60 МК України, методи згідно ст. ст. 62, 63 МК України не застосовано у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервний метод застосовано з урахуванням раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг за МД №125110011/2015/008852, №100250001/2015/006619, №/2015/002419, №/2015/820194.

Крім того, Відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110011/2015/00140.

У зв'язку з цим 01.08.2015 року Позивачем подано до Митниці нову митну декларацію №125110011/2015/009821. У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість товарів №№ 1, 2, 4, 5, 6 з урахуванням рішення №125000011/2015/000191/2. При цьому, як зазначено Позивачем, митну вартість товарів №№ 3, 7, що надійшли за тими ж самими товарно-супровідними документами, Відповідачем визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів (товар № 3) за ціною договору (товар №7), визначеною у МД.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 7, 49, 53, 55, 57 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність застосування Митницею шостого методу при визначенні митної вартості імпортованого Позивачем товару за наявності можливості застосувати перший метод у зв'язку з достатністю поданих декларантом документів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за обраним декларантом методом.

При цьому судовою колегією враховується, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведена позиція підтримується Верховним Судом України у постанові від 30.06.2015 року у справі №814/283/14.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам іншим висновкам Митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару вказано, що коригування здійснено у зв'язку з ненаданням додаткових документів, а саме - зовнішньоекономічного договору (контракту).

Зі змісту електронного повідомлення, направленого Митницею до Позивача, випливає, що підставою для витребування копії Контракту стало те, що копія останнього була подана неналежної якості. При цьому надані Відповідачем на вимогу ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року документи, що подавалися ТОВ «Еталон-К» разом з МД, дають підстави для висновку про обґрунтованість твердження Митниці про неможливість встановлення його змісту внаслідок неякісної копії.

З урахування наведеного судова колегія погоджується з доводами Апелянта про відсутність можливості здійснити перевірку складових митної вартості імпортованого Позивачем товару за відсутності належної та якісної копії Контракту. А відтак, зважаючи на викладене та з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку визначеним Відповідачем розбіжностям у складових митної вартості товару, оскільки така можливість виникла у Митниці виключно після ознайомлення з якісною копією Контракту.

Разом з тим, на вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, дослідження наведених документів не забезпечив, у зв'язку з чим прийшов до передчасних висновків про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень з огляду на таке.

Так, Апелянтом зазначено, що згідно глави 1 розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну України № 651 від 30.05.2012 року, відомості про митну вартість товарів вказуються у графі 12 у валюті України. У правому підрозділі графи 22 зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

Зі змісту графи 22 вказаної МД вбачається, що фактурна вартість товару складає 6 812,52 долари США, що в перерахунку на гривні за курсом, зазначеним у графі 23, складає 143 142,065 грн., у той час як митна вартість товарів згідно з даними графи 12 визначена у сумі 190 139,43 грн.

У той же час, надані декларантом разом з МД документи (контракт з додатковою угодою, рахунки) підтверджують лише фактурну вартість товару, але не відображають усіх складових митної вартості товару, зокрема, відсутні документи, передбачені п. п. 6, 8 ч. 2 ст. 53 МК України.

При цьому судовою колегією враховується, що ТОВ «Еталон-К» здійснює імпорт товару «плитка керамічна облицювальна глазурована» за зовнішньоекономічним контрактом із компанією Solifmance OU (Таллінн Естонія), яка не є виробником вищезазначеного товару.

Так, виробником товарів значаться різні компанії, перелік яких вказано у п. 1 додаткової угоди від 22.01.2015 року до Контракту, графах 31 МД від 03.07.2015 року №125110011/2015/008951 тощо. Отже, митне оформлення товарів здійснювалось за непрямим контрактом.

Апелянт обґрунтовано звернув увагу, що у графі 20 МД умовами поставки визначено СРТ UA Бровари, у той час як у п. 3 Контракту умовами поставки значиться FOB («Інкотемс 2000») - Валенсія, у інвойсах від 30.06.2015 року №589/15, від 30.06.2015 року №590/15 та від 30.06.2015 року №591/15 - СРТ (Carriage Paid То) Бровари, у прайс-листах продавця від 01.02.2015 року №47/15, №48/15, №49/15 (компанії Solifmance OU Таллінн Естонія) - EXW.

Згідно з Інкотермс-2000 за умовами поставки групи F основне перевезення не оплачено, а за умовами поставки групи С - оплачено.

Термін «франко-борт» (FOB) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто, з цього моменту всі витрати та ризики повинен нести покупець. Зазначений базис не передбачає включення витрат на транспортування та страхування у вартість товару.

Термін «фрахт/перевезення оплачено до…» (СРТ) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Таким чином, покупець приймає на себе всі ризики і витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Такий базис не передбачає включення витрат на страхування у вартість товару.

Такі розбіжності у відомостях щодо ціни за товари, на думку судової колегії, не дають можливість Відповідачу перевірити достовірність заявленої митної вартості.

Крім того, митна вартість товарів, заявлена Позивачем, відрізнялась від середньоконтрактної вартості, визначеної Митницею під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, і відповідно до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ (т. 1 а.с. 119-128) ціна митного оформлення таких же товарів, які ввозив Позивач, більше заявленої ним.

Отже, у документах, наданих до митного оформлення, дійсно містилися розбіжності. Крім того, вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в Апелянта були ті необхідні та достатні сумніви у достовірності й повноті поданих ТОВ «Еталон-К» документів, з якими закон пов'язує право витребовувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів. У зв'язку з тим, що на пропозицію Митниці Позивачем не було надано додаткових документів, що підтвердили б правильність визначення митної вартості, Відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови.

Крім того, судова колегія не погоджується з твердженням ТОВ «Еталон-К» про те, що Відповідач, здійснивши коригування митної вартості товарів №№ 1, 2, 4, 5, 6 за методом 2г, не ставив під сумнів обґрунтованість визначення митної вартості товару №3 за методом 2а та товару №7 за основним методом, обчисленої на підставі тих самих документів, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема згідно даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ, заявлена Позивачем митна вартість товарів №3 та №7 відповідає вартості ввезених раніше товарів даної групи або була вище від неї (товар №3 - 12,66 долари США з одиницю товару, товар №7 - 20,00 доларів США за одиницю товару).

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як зазначено у графі 33 оскаржуваного рішення: метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався, тому що декларантом застосовано 2 метод, метод за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовувався у зв'язку з невиконанням положень п. 6 ч. 2 ст. 255 МК України, а також неподанням декларантом документів для підтвердження митної вартості згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах другій - третій статті 53 цього Кодексу і закінченням терміну подання додаткових документів, метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовувався у зв'язку з відсутньою інформацією щодо вартості подібних товарів та невідповідності вимогам ст. 60 МК України, методи згідно ст. ст. 62 та 63 МК України не застосовувалися у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервний метод застосований з урахуванням раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг за МД від 01.07.2015 року №125110011/2015/008852, від 17.06.2015 року №100250001/2015/006619, від 03.03.2015 року №100250001/2015/002419, від 38.05.2015 року №/2015/820194.

Посилання Позивача на те, що в порушення ст. 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року Відповідачем застосовано до визначення митної вартості товару дані митних декларацій щодо товарів, які ввезені в Україну більше 90 днів тому, судовою колегією оцінюється критично, оскільки резервний метод передбачає визначення митним органом митної вартості за допомогою інформації та джерел, не заборонених чинним законодавством.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що Відповідачем обґрунтовано неможливість застосування інших окрім методу 2г (резервного) визначення митної вартості товарів, зазначено докладну інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, а відтак твердження суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог є передчасним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови допущено порушення норм матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-К» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.