Справа № 804/3959/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 р. Справа № 804/3959/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Бреза В.І.,
представника відповідача Василенка О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін Агро» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 відкрито провадження у справі № 804/3959/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 26.03.2015.
У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Зі змісту означеного акта встановлено, що в ході перевірки контролюючим органом не встановлено реального здійснення господарських операцій між ТОВ «Юмін Агро» та ТОВ «Грин Лайн»; встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість проведення операцій з постачання по ланцюгу з постачальником ТОВ «Грин Лайн» - ТОВ «Юмін Агро» за період: грудень 2013 року.
Згідно з висновками означеного акта встановлено, що ТОВ «Юмін Агро» занижено податок на прибуток за 2013 рік (4 квартал) на суму 828123, 36 грн.
Зазначені висновки контролюючого органу ґрунтуються на наступних обставинах.
На стор. 11 акта перевірки зазначено, у договорі від 09.12.2013 № 09/12-13, укладеного із ТОВ «Грин Лайн» не вказано пункт навантаження товару, а саме: місцезнаходження складського приміщення підприємства - постачальника. В наданих до перевірки товарно - транспортних накладних пункт навантаження вказаний як «Херсонська область».
Окрім того, товарно - транспортні накладні по датах не відповідають датам видаткових накладних, товарно - транспортні накладні оформлені, проте видаткові накладні за цими датами відсутні.
Разом з тим, у первинних документах значиться місце їх складання - м. Миколаїв, а передача товару здійснювалася у Херсонській області. Відсутні сертифікати якості виробника товару.
Як вказано на стор. 13 акта перевірки неможливо встановити виробника та якість відвантаженого на експорт товару (ріпака) по ланцюгу постачання ТОВ «Грин Лайн» - ТОВ «Юмін Агро». Також, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Юмін Агро» здійснювало господарські операції з використанням підприємства ТОВ «Грин Лайн» з ознаками фіктивності, посадова особа якого визнана винним у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд погоджується із висновками відповідача, зробленими в акті перевірки від 10.02.2015 № 174/2204/38198051 щодо не спрямованості правочинів, укладених позивачем із ТОВ «Грин Лайн» на реальне настання правових наслідків, у зв'язку з наступним.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
1. Рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
2. Установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
3. Установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності здійснення господарської операції з купівлі - продажу товару (ріпака) між позивачем і ТОВ «Грин Лайн».
Як встановлено судом, 09.12.2013 між ТОВ «Юмін Агро» (покупцем) та ТОВ «Грин Лайн» (продавцем) укладено договір купівлі - продажу №09/12-13, за умовами якого продавець взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію (насіння ріпаку врожаю 2013 року українського походження) на умовах поставки: товар поставлений СРТ - склад покупця, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити за нього оплату.
Сторони також погодили, що якість товару повинна відповідати показникам, визначеним в додаткових угодах до даного договору. Якщо якість не відповідає показникам, визначеним в додаткових угодах до даного договору, прийомка товару відбувається за погодженням сторін (п. 4.1. договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13).
Строк дії договору: з моменту його підписання до 31.12.2013, а в частині взаєморозрахунків - до їх остаточного завершення (п. 11.2 договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13).
Додатковою угодою від 27.12.2013 до вказаного договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13 визначено, що продавець зобов'язується здійснити поставку товару в строк до 10.01.2014 включно. Тобто, вже після закінчення строку дії основного договору (до 31.12.2013), зміни ж до самого договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13 щодо продовження терміну його дії сторонами не вносилися.
Вказані додаткові угоди до договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13 не містять реквізитів сторін, печаток та підписів безпосередньо під текстом самої угоди, а тому не приймаються судом як належні докази на підтвердження здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Грин Лайн».
До договору купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13 складені рахунки - фактури, видаткові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи.
Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: всупереч даним податкового обліку будь - кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників; отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь - кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб; результати, відображені у даних податкового обліку будь - кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь - кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала, тощо).
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно - правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Фітосанітарні сертифікати, сертифікати фумігації, сертифікат дослідження радіоактивності вантажу, сертифікат відповідності, сертифікат ваги, стану та якості - документи, які мають підтвердити якість, відповідність та обсяг товару, який постачається, складені саме на замовлення ТОВ «Юмін Агро», документи, які б підтверджували якість товару, постачальником якого задекларовано ТОВ «Грин Лайн», відсутні, у той час як за умовами договору купівлі - продажу від 09.12.2013 №09/12-13 якість товару, що постачається, є визначальним критерієм для здійснення господарської операції, а тому такі документи мали бути складені за замовленням ТОВ «Грин Лайн».
Судом встановлено, що як договір купівлі - продажу від 09.12.2013 № 09/12-13, так і всі інші первинні документи, складені на підтвердження його виконання, з боку ТОВ «Грин Лайн» підписані ОСОБА_5.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує із вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника.
Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку.
Слід зазначити, що платник, плануючи господарську діяльність, повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів. Тому мотивація суб'єкта господарювання при вступі у господарські правовідносини повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди.
Для цього необхідно встановити, чи були зазначені операції (за умови досягнення поставлених завдань) спрямовані на одержання прибутку; чи було досягнуто платником заплановану мету господарських операцій та у разі її недосягнення встановити, які фактори перешкодили цьому; чи були у платника об'єктивні економічні підстави, не пов'язані з отриманням податкових переваг, для виконання цих операцій; чи було визначено платником ринкові ризики, супутні цим операціям; чи було фактично виділено платником кошти на виконання цих операцій; чи були співрозмірні залучені платником кошти та ресурси для виконання цих операцій з отриманим доходом з точки зору господарської розумності, відповідності дій суб'єкта господарювання звичаям ділового обороту.
При цьому, при визначенні податкових наслідків розглядуваних операцій необхідно враховувати, що ділова мета господарської операції є недобросовісною у разі домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою.
Суд критично оцінює первинні документи, складені між позивачем та ТОВ «Грин Лайн» як докази, на підтвердження реальності настання наслідків фінансово - господарської діяльності позивача з контрагентом, з огляду на таке.
Об'єктом оподаткування податком на прибуток відповідно до ст. 134 ПК України є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Згідно зі ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
У відповідності до п. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України (у редакції чинній, на момент декларування правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених за товари (послуги) сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є факт придбання товарів та послуг.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 того ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, з наведених положень законодавства вбачається, що підставою виникнення у платника права на віднесення задекларованих витрат, до витрат, на суму яких зменшується база оподаткування податком на прибуток є реальне здійснення операцій з придбання робіт/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Суд відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Відтак хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 по справі № К/800/3230/13 номер судового рішення в ЄДРСР № 38692797).
В акті перевірки від 10.02.2015 №174/2204/38198051 вказано про те, що за інформацією, наявною у ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області ТОВ «Грин Лайн» звіти за формою 1- ДФ не подавалися, що вказує на відсутність у вказаного підприємства трудових ресурсів.
Суд ухвалою від 17.04.2015 у цій справі витребував від ТОВ «Грин Лайн» пояснення та документи на підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ «Юмін Агро» за договором купівлі - продажу від 09.12.2013 №09/12-13. Однак кореспонденція суду повернулася з адреси ТОВ «Грин Лайн» із відміткою відділення поштового зв'язку про повернення, у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
На підставі викладеного, суд робить висновок про те, що рахунки - фактури, податкові, видаткові та товарно - транспортні накладні є формально складеними, а господарські операції між позивачем та ТОВ «Грин Лайн» не є реальними, оскільки судом не встановлено самого факту здійснення господарських операцій.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не підтверджено реальність здійснення господарської операції по правовідносинам із вищевказаним контрагентом, а саме: факт укладення договору купівлі - продажу, складання між сторонами рахунків - фактур, податкових, видаткових, товарно - транспортних накладних не може свідчити про реальність здійснення господарської операції за вказаним договором з урахуванням вимог ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
У відповідності до статті 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Судом встановлено, що позивач під час подання адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн. Отже, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 4384,80 грн.
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юмін Агро» на користь Державного бюджету України судові витрати з оплати судового збору в розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 червня 2015 року.

Суддя О.В. Царікова