Справа № П/811/3364/15
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Справа № П/811/3364/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мирошниченка В.С., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" (в подальшому - ТОВ "Чарнокіт" або позивач) звернулось з позовом до Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області (в подальшому - Гайворонська ОДПІ ГУ ДФС в Кіровоградській області або відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гайворонської ОДПІ ГУ ДФС в області від 28.09.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ТОВ "Чарнокіт" добуває корисну копалину - «Чарнокіт» з якої виробляє щебінь, бутовий камінь, шляхом відповідної переробки на спеціальному обладнанні, і не потребує донарахування плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі. Так, при добуванні корисних копалин (граніту) в результаті вибуху утворюється суміш різнорозмірних уламків гірських порід, у тому числі таких видів товарної продукції як камінь бутовий та щебенево-піщана суміш. Такі уламки класифікуються за розмірами, які віднесені до первинної переробки як складової господарської діяльності з видобування корисних копалин, проте за перевіряємий період позивачем не визначався показник фактичної ціни реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства, видубутої корисної копалини (мінеральної сировини). В бухгелтерських документах на відпуск продукціїї, працівниками бухгалтерії зазначалась назва "скеля", що не є предметом переробки корисної копалини (т.1, а.с. 215-216).

На підставі усної ухвали суду, та занесеною до журналу судового засідання від 08.04.2016 р., розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст.122 КАС України (т.4, а.с. 200-202).

Суд заслухав пояснення представників сторін, допитав свідків, дослідив подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у період з 14.05.2015р. по 28.05.2015р. посадовими особами відповідача проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 та з питання правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 05.06.2015 № 17/2200/32954158 (т.1, а.с. 12-110).

Як вбачається з письмових заперечень відповідача та вказаного акту, в ході перевірки позивача виявлено порушення, в тому числі: пп. 263.5.1. п. 263.5., пп. 263.6.1., пп. 263.6.2., пп. 263.6.3., пп. 263.6.4., пп. 263.6.5., пп. 263.6.9. п. 263.6. ст. 263, пп. 263.7.1. п. 263.7. ПК України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) занижено суму плати за користування надрами всього на суму 1 977 163,02 грн., в т.ч. за 4 квартал 2012 р. на суму 274 055,74 грн., 1 квартал 2013 р. на суму 70 051,14 грн., 2 квартал 2013 р. на суму 333 725,69 грн., 3 квартал 2013 р. на суму 350 492,99 грн., 4 квартал 2013 р. на суму 389 176,17 грн., 1 квартал 2014 р. на суму 138 706,22 грн., 2 квартал 2014 р. на суму 103 303,45 грн., 3 квартал 2014 р. на суму 166 585,75 грн., 4 квартал 2014 р. на суму 151 065,87 грн. (т.1, а.с. 107).

На підставі акту перевірки, 28.09.2015 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення за основним платежем в розмірі 1977163,02 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 494290,76 грн. (т.1 а.с. 175).

Судом встановлено, що в акті перевірки від 05.06.2015 № 17/2200/32954158 зазначено, що «відповідно до п.п.14.1.51 п.14.1. cт. 14 ПК України добуванням корисних копалин вважається сукупність технологічних операцій з вилучення, зокрема, на поверхню частини надр (гірничих порід, рудної сировини тощо), що вміщує корисні копалини. Один із методів добування полягає у використанні вибухових матеріалів з метою як відокремлення, так і подрібнення гірських порід. Тому, відповідач стверджує, що при добуванні ТОВ «Чарнокіт» корисних копалин (граніту) в результаті вибуху утворюється суміш різнорозмірних уламків гірських порід, у тому числі таких видів товарної продукції як камінь бутовий та щебенево-піщана суміш. З метою підготовки такої суміші до реалізації шляхом її приведення до вимог стандартів виконуються операції з класифікації уламків за розмірами, які п.п.14.1.150 п.14.1. cт. 14 ПК України віднесено до первинної переробки як складової господарської діяльності з видобування корисних копалин.

З огляду на вищенаведене, податковий орган приходить до висновку, що підприємством на порушення п.п.263.6.1. п.263.6 ст.263 ПК України протягом періоду з 01.10.2012 по 31.12.2014 не визначався показник фактичної ціни реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Судом встановлено, що ТОВ «Чарнокіт» здійснює діяльність з видобування гранітів в якості сировини для виробництва бутового каменю та щебеню відповідно до Спеціальних дозволів №3551 та №3552 від 09.12.2004, виданих Державною службою геології та надр України. (т.4, а.с. 97-98).

Для здійснення цієї діяльності позивач має власну промислову базу: трудовий ресурс, дробильно-сортувальний комплекс (ДСК), склад готової продукції, адміністративне приміщення, залізничний цех, під'їзну колію (т.4, а.с. 154-198).

Із цією метою був отриманий дозвіл Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Кіровоградській області № 004.12.35-14.11.0 із терміном дії з 19.01.2012 до 19.01.2017 на виконання роботи та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (т.4, а.с. 99).

Для переробки та технологічного перевезення видобутої сировини використовується як власний технологічний, так і орендований транспорт.

Готова продукція позивачем відпускається як автомобільним транспортом на умовах «самовивезення», так і залізничним транспортом через власну залізничну під'їзну колію.

Продукцією ТОВ «Чарнокіт» є:

бутовий камінь;

щебінь фракції 5-10;

щебінь фракції 20-40;

щебінь 5-20;

щебінь фракції 40-70;

щебінь фракції 0-5;

крупний негабарит.

На виготовлену продукцію позивач, у зв'язку із реалізацією її на експорт та на внутрішньому ринку, оформив та використовує Сертифікати відповідності УкрСЕПРО (т.4, а.с. 100-106).

Відповідно до Наказу Держспоживстандарту України № 28 від 01.02.2005р. «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні», бутовий камінь не підлягає обов'язковій сертифікації.

Переважно бутовий камінь використовується для будівництва огорож і фундаментів, оскільки має привабливий зовнішній вигляд і практично необмежений строк експлуатації через його унікальні фізико-хімічні властивості. Специфіка споживчого попиту бутового каменю з наданого у користування ТОВ «Чарнокіт» Заваллівського родовища, а саме - його геометричні розміри, вимагає від позивача проводити особливий селективний відбір до стандартів, які наближені до форми куба зі сторонами не менше 150мм та не більше 350мм.

На ТОВ «Чарнокіт» затверджені Технологічний регламент на виготовлення бутового каменю (т.4 а.с. 121-124) та посадова інструкція машиніста ЕКГ-5 (т.4 а.с. 125-129), відповідно до яких визначений порядок переробки мінеральної сировини на бутовий камінь та у подальшому на щебінь.

Для розрихлення масиву гірської породи та перетворення її на мінеральну сировину, між позивачем та ДП НВО «Павлоградський хімічний завод» укладений договір №б/н від 22.11.2013 р. на проведення вибухових робіт (т.4, а.с. 130-139).

Згідно із п. 8.3 зазначеного договору «Максимальный размер куска дробленной горной массы по ребру не должен превышать 0,8 м, при этом выход негабаритных кусков после массового взрыва не должен превышать на добычных горизонтах 10%».

В той же час, після вибуху утворюється від 25% до 30% так званого «негабариту», розміри якого виключають можливість його подальшої обробки в щоковій дробарці. Для приведення у відповідні геометричні розміри використовується додаткове обладнання - гідравлічний молот на основі екскаватора ZX 330. При руйнуванні «негабарита» формуються фракції для подальшої обробки, як в щебень, так і для пересіювання і селективної вибірки бутового каменю.

У гірництві для руйнування гірських порід при проведенні виробок, для відбійки корисної копалини використовуються вибухи. Внаслідок буро-вибухових робіт утворюється первинна гірська маса великих розмірів (нефракціонних розмірів).

За змістом п.3.6 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ будівельного й облицювального каменю, затв. наказом ДКЗ України при Мінприроди України від 16.12.2002 №199 (далі - Інструкція №199) в результаті вибуху або подрібнення утворюється рваний камінь (великі уламки породи неправильної форми), до якого слід відносити бутовий камінь довільної форми і щебінь.

«Класифікація запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр», затв. постановою KM України від 05.05.1997 №432 (далі - Постанова №432), в абз.9 п.2 роз'яснює, що мінеральна сировина - корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва.

На гірничодобувних підприємствах, в тому числі ТОВ «Чарнокіт», при добуванні в результаті вибуху первинне дроблення мінеральної сировини відбувається вже на стадії її відокремлення (відбійки) від гірського масиву вибуховим способом безпосередньо у кар'єрі, тобто процес видобування вже і є процесом первинної переробки корисних копалин, в результаті якого утворюється суміш уламків гірських порід різних за розмірами (рваний камінь), яка внаслідок подальших технологічних процесів приводиться у відповідність до вимог відповідних стандартів.

Таким чином, після проведення вибухових робіт утворюються уламки гірської породи, а після цього застосовується сепаративний відбір та гравітаційне пересіювання мінеральної сировини для утворення бутового каменю як товарної продукції, яку можливо як реалізувати, так і використати для виготовлення товарної продукції у вигляді щебеню.

Абзац 11 п.2 Постанови №432 визначає, що товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.

Відповідно до п.3.14 Інструкції №199 товарна продукція гірничого виробництва це продукція, яка вироблена на гірничому підприємстві відповідно до установлених стандартів та технічних вимог споживачів і підготовлена до реалізації.

Корисною копалиною, що видобуває позивач, є граніт, який не продається, а використовуються для виготовлення бутового каменю та щебеню різних фракцій.

Пунктом 4.9. Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ будівельного й облицювального каменю, затв. наказом Державної комісії по запасах корисних копалин від 16.12.2002 №199, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30.01.2003 за №78/7399, визначено, що вимоги до фізико-механічних властивостей і петрографічного складу щебеню регламентуються ДСТУ Б В.2.7-75-98 «Щебінь і гравій щільні природні для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт. Технічні умови», згідно з яким у залежності від величини щебінь поділяється на основні фракції : 5-10мм, 10-20мм, 20-40мм, 40-80(70)мм. Дія ДСТУ поширюється на товарну продукцію гірничодобувного підприємства у вигляді щебеню з природного каменю, гравію та щебеню із щільних гірських порід, що застосовуються у якості наповнювачів.

При виготовленні бутового каменю застосовуються вимоги ДСТУ Б В.2.7-241:2010 «Будівельні матеріали. КАМІНЬ БУТОВИЙ», відповідно до якого камінь бутовий - великі шматки породи довільної форми розміром від 80мм до 1000мм, що одержують подрібненням осадових, вивержених та метаморфічних порід.

Відповідно до наказу Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 «Національний класифікатор України. Державний класифікатор продукції та послуг ДК 016:2010», який є чинним з 01.01.2012, секція В «Продукція добування корисних копалин і розробляння кар'єрів», щебінь належить до класифікаційного згрупування під кодом 08.12.12 «Гранули, дрібняк і порошок; галька, гравій» (код 08.12.12-10.00 «Гравій, галька, використовувані як наповнювач для бетону, як баласт для мостіння шосейних доріг чи залізничних колій або як інші види баласту, щебінь і подрібнене каміння»). В той же час, зазначеним нормативним актом граніт віднесений до іншого класифікаційного угрупування під кодом 08.11.12 «Граніт, пісковик та іншій декоративний чи будівельний камінь».

Відповідно, граніт, отриманий в результаті вибухових робіт, є сировиною для виробництва бутового каменю і щебеню, що отримуються в результаті технологічних операцій вторинної переробки первинно дробленої та підготовленої гірської породи. При цьому, ні бутовий камінь, ні щебінь не є корисними копалинами.

Так, відповідно до п.п. 263.2.1 п. 263.2 ст. 263 ПК України (в редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин), об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) або обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Згідно з підпунктом 263.2.2. цієї статті до об'єкта оподаткування належать:

а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

в) обсяг погашених запасів корисних копалин.

У свою чергу, мінеральною сировиною у розумінні п.п. 14.1.112 п. 14.1 ст.14 ПК України є товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Добуванням корисних копалин вважається сукупність технологічних операцій з вилучення на поверхню частини надр (гірничих порід, рудної сировини тощо), що вміщує корисні копалини (підпункт 14.1.51 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

В силу вимог п. 263.3 ст. 263 ПК України (в редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин), види видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначаються платником відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції.

З аналізу вказаних законодавчих положень у їх системному зв'язку вбачається, що товарна продукція гірничодобувного підприємства для визнання її об'єктом оподаткування плати за користування надрами, повинна бути саме результатом діяльності підприємства з видобутку корисних копалин.

З урахуванням такого застереження суд розглядає приписи п.п.4.1.128 п. 14.1 ст. 14 ПК України, яка визначає обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) як обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства , що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси" обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує імовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, якщо суб'єкт господарювання видобував корисні копалини для виробництва будівельних матеріалів, які сам використовував в господарській діяльності для виробництва бутового каменю та щебеневої продукції, тобто не реалізовував видобуті корисні копалини, то вартість видобутих у звітному (податковому) періоді корисних копалин він має обчислювати за розрахунковою вартістю видобутих корисних копалин, а не з продуктів їх переробки. Якщо ж, підприємство реалізовувало видобуту корисну копалину як безпосередньо кінцеву продукцію, яка не підлягає додатковій переробці, об'єкт нарахування платежу правомірно мав би розраховуватись з фактичної ціни реалізації.

Відповідно до п.п.263.6.1. п.263.6 ст.263 ПК України (в редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин)вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин:

за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);

за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини.

Враховуючи, що ТОВ «Чарнокіт» видобуває граніт, але не продає його як корисну копалину, а самостійно переробляє у готову продукцію - бутовий камінь та щебінь, і продає лише цю продукцію, підтвердили допитані у справі як свідки : директор ТОВ "Чарнокіт" ОСОБА_2, головний інженер ТОВ "Чарнокіт" ОСОБА_3, маркшейдер ТОВ "Чарнокіт" ОСОБА_4 Вони детально описали процес переробки граніту у готову продукцію, його подальшу реалізацію. Позивач не має такого показника, як "фактична ціна реалізації видобутих корисних копалин", а тому ТОВ «Чарнокіт» обґрунтовано та законно нараховувало плату за користування надрами для видобування корисних копалин за показником «розрахункова вартість одиниці видобутих корисних копалин».

Крім того, така продукція не є товарною продукцією у розумінні п.п. 14.1.128 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а є будівельним матеріалом, який виготовляється шляхом подальшої обробки видобутої сировини на спеціальному обладнанні.

Таким чином, контролюючий орган завищив вартість видобутої позивачем корисної копалини, від якої прямо пропорційно залежить плата за користування надрами.

Вказана методологічна помилка призвела до безпідставного донарахування ТОВ «Чарнокіт» плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення та необґрунтованого винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо терміну «скала»: скала/скеля (в геології) - високий вертикальний або майже вертикальний виступ гірської породи. За визначенням тлумачного словника української мови скеля - це кам'яна брила або гора з стрімкими схилами та гострими виступами.

Як пояснили свідки, термін «скала» приблизно з 2007-2008 р. застосовувався на ТОВ «Чарнокіт» при складанні бухгалтерських та податкових документів виключно для полегшення їх оформлення при відпустці та вивезенні бутового каменю, а також вживається серед місцевих мешканців та споживачів цієї продукції, але не передбачений жодним нормативним документом щодо надрокористування.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №432 від 05.05.1997р. «Про затвердження класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр» встановлена відповідна класифікація таких запасів та ресурсів, серед яких відсутнє поняття «скала».

Також, «скала», як корисна копалина не передбачена постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1997р. «Про затвердження корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення».

Таким чином, твердження органів ДФС щодо реалізації позивачем видобутої корисної копалини (видобутої сировини) "скали", є неможливим як в технічному, так і економічному аспекті, та спростовується відповідними нормами законодавства.

Також, суд вважає передчасними надання відповідачем вибіркових доказів, зібраних в межах кримінального провадження № 0000014, враховуючи наступне.

Пункт 86.9 ст. 86 ПК України регулює порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок щодо будь-яких осіб, якщо такі перевірки були проведені на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.11 ст. 78 ПК України, тобто в межах кримінально-процесуального законодавства чи законодавства про оперативно-розшукову діяльність.

Відтак, особливий порядок прийняття податкового повідомлення-рішення, передбачений п. 86.9 ст. 86 ПК України поширюється на всі випадки, коли проведення податкової перевірки було призначено відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність.

Тому в разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Зазначена норма кореспондує також із п. 58.4 ст. 58 ПК України. Згідно із зазначеним пунктом у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення - рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами.

Отже, якщо результатами податкової перевірки будуть установлені факти порушення податкового законодавства і ці факти знайдуть відображення в обвинувальному вироку з кримінальної справи чи постанові про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих обставин, може бути винесене відповідне податкове повідомлення-рішення. До набрання чинності обвинувальним вироком або до винесення постанови про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими обставинами статус матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби, проведеної з підстав, установлених пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. До такого моменту відповідні матеріали не можуть слугувати самостійною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень.

Якщо ж за результатами розслідування кримінальної справи не буде підтверджено фактів порушення податкового законодавства (будь-якими особами, не лише засудженими), то результати податкової перевірки, проведеної в межах відповідного розслідування, не будуть використані для винесення податкових повідомлень-рішень.

У відповідних випадках податковий орган не позбавлений права провести іншу позапланову документальну перевірку (за наявності відповідних підстав, наприклад, зустрічну тощо), виявити самостійно відповідні порушення і винести податкове повідомлення рішення без посилання на матеріали перевірок, здійснених в межах кримінально-процесуального законодавства.

Представником відповідача не надано до суду доказів набрання законної сили рішенням суду по кримінальному провадженню № 0000014, а тому його висновки, які частково ґрунтуються на вибіркових документів із незакінченого провадження є передчасним.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу ДФС, яким платнику податків відмовлено у наданні податкових вигод, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 37071,81 грн. підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 28 вересня 2015 року № , яким товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" збільшено суму грошового зобов'язання за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення за основним платежем в розмірі 1977163,02 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 494290,76 грн.

Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт" () судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Гайворонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області у розмірі 37071,81 грн. (тридцять сім тисяч сімдесят одна грн. 81 коп.).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду В.С. Мирошниченко