Справа № 804/301/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 рокусправа № 804/301/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у січні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Дніпропетровської області № 2811к від 14 грудня 2015 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська Дніпропетровської області та органів прокуратури Дніпропетровської області; поновити на роботі в органах прокуратури Дніпропетровської області; поновити на посаді рівнозначній тій, яку займав до звільнення, яка існує на даний момент; стягнути з прокуратури Дніпропетровської області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Генерального прокурора України № 76ш від 23.09.2015, попередження від 25.09.2015, рейтингового списку кандидатів для зайняття посад прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, прокурором Дніпропетровської області Матвійчуком В. 14 грудня 2015 року винесено наказ № 2811к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Самарського району міста Дніпропетровська Дніпропетровської області та з органів прокуратури з 14 грудня 2015 року у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури.

Вважаючи такий наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України встановлено Законом України «Про прокуратуру».

Згідно з Додатком до вказаного Закону визначено перелік та територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур, зокрема, прокуратури Амур-Нижньодніпровського, Індустріального та Самарського районів м. Дніпропетровська реорганізовано в Дніпропетровську місцеву прокуратуру № 1.

Відповідно до пункту 5-1 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» цього Закону прокурорами місцевих прокуратур, зокрема, призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Статтею 28 Закону встановлено, що добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим частинами першою та п'ятою статті 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог цього Закону. Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про прокуратуру» кваліфікаційний іспит проводиться з метою перевірки рівня теоретичних знань у галузі права, європейських стандартів у галузі захисту прав людини, володіння державною мовою, аналітичних здібностей кандидатів та практичних навичок і складається з анонімного тестування та практичного завдання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі наказу прокурора Дніпропетровської області № 787к від 18.04.2014 був призначений на посаду старшого прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська та звільнений наказом прокурора Дніпропетровської області № 2811к від 14 грудня 2015 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Судом встановлено, позивачем не заперечується, що 25 вересня 2015 року ОСОБА_1 був ознайомлений з попередженням про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

Згідно з п. 1.4 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України № 98 від 20.07.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 928/27373 від 31.07.2015, прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури вищого рівня, в якій вони працюють.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, проведення тестування та формування рейтингу кандидатів забезпечують робочі групи регіонального центру.

Розділом IX порядку передбачено, що рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Рейтинговий список формується робочою групою окремо для кожної місцевої прокуратури за загальним для двох тестів підсумковим балом - від більшого до меншого.

Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Судом встановлено, що згідно з рейтинговим списком Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_1 зайняв 76 позицію, набравши 50 балів за результатами тестування.

При цьому суд зазначає, що у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, міськрайонних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, наказом Генерального прокурора України № 76ш від 23.09.2015 внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області, зокрема, у штатному розписі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 передбачено 70,5 одиниць, з яких: керівник -1, перший заступник керівника - 1, заступник керівника - 1, прокурор - 60, головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць - 2, спеціаліст I категорії - 2, водій - 1, прибиральник службових приміщень - 1,5.

Таким чином, враховуючи, що підсумковий бал ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного іспиту є недостатнім для призначення на посаду прокурора відповідної місцевої прокуратури, позивач вважається таким, що неуспішно пройшов тестування, що свідчить про обґрунтованість та правомірність оскаржуваного наказу прокурора Дніпропетровської області № 2811к від 14 грудня 2015 року.

Посилання апелянта на норми ст. 40, 41 Кодексу законів про працю України, як норми прямої дії, які не містять посилань на залежність виникнення підстав для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від не проходження або неуспішного проходження ним тестування чи інших іспитів, колегія суддів знаходить необґрунтованими, адже ліквідацію чи реорганізацію суб'єкта господарювання та державного органу не можна ототожнювати, оскільки у випадку ліквідації (реорганізації) останнього його функції та повноваження у будь-якому випадку передаються іншому державному органу, тоді як ліквідація суб'єкта господарювання являє собою повне припинення діяльності, прав та обов'язків юридичної особи.

Таким чином, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають насамперед спеціальні норми, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» та Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України № 98 від 20.07.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 928/27373 від 31.07.2015.

Так само необґрунтованими є доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції дотримання відповідачем норм законодавства щодо вивільнення працівника, неможливості переведення ОСОБА_1 на іншу роботу в прокуратурі Дніпропетровської області, а також дослідження факту неуспішного проходження позивачем тестування, адже судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було надано оцінку наказу прокурора Дніпропетровської області № 2811к від 14 грудня 2015 року, підстав його прийняття та доведення до відома позивача.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури передбачено заміщення посад прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури вищого рівня, особами, що працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, що реорганізуються.

Вказаний Порядок зареєстрований в Міністерстві юстиції України, має юридичну силу підзаконного нормативно-правового акту та є спеціальним актом, що регулює спірні правовідносини.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України «Про прокуратуру» чітко передбачено, що зайняття особою посади в органах прокуратури, зокрема, вимагає успішного проходження кваліфікаційного іспиту, тому відповідач не мав законних підстав пропонувати ОСОБА_1 переведення на іншу посаду (роботу).

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року в адміністративній справі № 804/301/16 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 15 квітня 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров