Справа № 825/643/16
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/643/16

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Чернігів Справа № 825/643/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Клименок А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 41 КАС України в приміщенні суду справу за адміністративним позовом заступника прокурора Чернігівської області до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю ''Чернігів-Агроенерджи'' про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 09.04.2013 № 70 “Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва”, яким товариству з обмеженою відповідальністю “Чернігів-Агроенерджи” надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 53 га на території Хрещатинської сільської ради Козелецького району.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ч. 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право прокурора на звернення до суду з адміністративним позовом у разі порушення інтересів держави. У даному спорі останнє полягає у видачі відповідачем розпорядження, яке у силу ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на момент звернення до суду є недоцільним, неекономним, неефективним за очікуванням чи фактичним результатом. За таких обставин, вважає, що адміністративний позов має бути задоволений у повному обсязі.

Представник прокуратури у судове засідання не з’явився, просив розглядати справу без його участі та на вимогу ухвали суду від 11.04.2016 зазначив, що оскаржуване розпорядження не реалізоване.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, просив розглядати справу без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечення на позов не подав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 визначено, що прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержання законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно ч. 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що у 2013 році ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» звернулося до Козелецької районної державної адміністрації з клопотанням про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою для надання земельних ділянок в оренду на 5 років на території Хрещатинської сільської ради Козелецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

За результатами розгляду клопотання розпорядженням Козелецької райдержадміністрації товариству надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою для надання земельних ділянок в оренду на 5 років на території Хрещатинської сільської ради Козелецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням від 09.04.2013 № 70 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок, не витребуваних земельних часток (паїв) - рілля орієнтовною площею 53 га, у кількості 33 невитребуваних паїв на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району (а.с. 14).

Згідно з листом Відділу держеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області від 09.03.2016 № 10-28-99.4-687/2-16 документація відповідно до вищезазначеного розпорядження на затвердження до райдержадміністрації не надходила (а.с. 15-16).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до листа Хрещатинської сільської ради від 14.03.2016 № 03-07/31 ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» земельну ділянку не обробляє, плата за користування до бюджету сільської ради не надходить (а.с. 20).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III, Законом України «Про охорону земель» від 19.06.2003 № 962.

Згідно ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону земель» основними принципами державної політики у сфері охорони земель є забезпечення охорони земель як основного національного багатства Українського народу, пріоритет вимог екологічної безпеки у використанні землі як просторового базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва.

Приписами статті 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України закріплено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Частиною першою та другої статті 1 вказаного Закону передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про фермерське господарство» відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Положеннями статті 7 зазначеного Закону передбачено порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Так, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Так, розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 09.04.2013 № 70 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок, не витребуваних земельних часток (паїв) - рілля орієнтовною площею 53 га, у кількості 33 невитребуваних паїв на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району (а.с. 14).

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваннями чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що суду для всебічного, повного та об’єктивного розгляду даної справи необхідно з’ясувати чи містить оскаржуване розпорядження ознаки недоцільності, неекономності, неефективності за очікуваннями чи фактичними результатами.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки.

Про неефективність, недоцільність та неекономність подальшого існування розпорядження відповідача свідчить той факт, що воно залишається нереалізованим з моменту прийняття 09.04.2013 і до цього часу, земельні ділянки не обробляються, державний бюджет зазнає втрат, оскільки плата за землю не справляється відповідно до закону.

Оскаржуване розпорядження суперечить ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а також ст. 91 та ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких обов'язками власників і користувачів земельних ділянок є забезпечення використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог законодавства про охорону довкілля; сплата земельного податку; підвищення родючості ґрунтів та збереження інших корисних властивостей землі; своєчасне надання відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом, та ін.

Суд звертає увагу на те, що земельні ділянки щодо яких оскаржуваним розпорядженням надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою для надання земельних ділянок в оренду, до цього часу фактично не використовуються, що призводить до погіршення її якості та властивостей в цілому, ставить під загрозу її подальше ефективне використання, забезпечення збереження та відтворення природної цінності.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що розпорядження Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 09.04.2013 № 70, яке є чинним, не створило для сторін жодних правових наслідків, не реалізувало основну мету - ефективне та раціональне використання землі, є неекономним, оскільки не забезпечило надходження коштів до бюджету, є недоцільним, оскільки технічна документація із землеустрою не складена та договори оренди на спірні земельні ділянки не укладено до цього часу.

Так, ухвалою суду від 11.04.2016 у сторін витребовувались інформація щодо реалізації оскаржуваного розпорядження. Однак, відповідачем та третьою особою доказів реалізації розпорядження до суду не було надано, а представник прокуратури у своїй заяві (міститься у матеріалах справи) зазначив, що оскаржуване розпорядження не реалізоване.

Враховуючі наведене, суд приходить до висновку, що оскільки земельна ділянка для ведення вермерського господарства не використовується третьою особою – ТОВ «Чернігів-Агроенерджи» за призначенням, що призводить до погіршення її якості та властивостей в цілому, ставить під загрозу її подальше ефективне використання, забезпечення збереження та відтворення природної цінності, а розпорядження Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 09.04.2013 № 70, яке є чинним, не створило для сторін жодних прав та обов’язків щодо ефективного та раціонального використання земельної ділянки, а також є неекономним, а тому позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області необхідно задовольнити.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного розпорядження.

Судові витрати, згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з відповідача не стягуються.Судові витрати, згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов заступника прокурора Чернігівської області задовольнити.

Скасувати розпорядження Козелецької районної державної адміністрації від 09.04.2013 № 70 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яким товариству з обмеженою відповідальністю «Чернігів-Агроенерджи» надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 53 га на території Хрещатинської сільської ради Козелецького району.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан