Справа № 815/7123/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7123/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у м.Білгород-Дністровському Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій начальника Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів Веренич І.А. щодо виготовлення, підписання та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року протиправними, визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №116 недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у м.Білгород-Дністровському Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій начальника Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів Веренич І.А. щодо виготовлення, підписання та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року протиправними, визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №116 недійсним.

В судовому засіданні 19.04.2016 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з огляду на те, що оскаржений державний акт про право власності на землю на ім'я позивача був виданий з порушенням закону та не відповідає дійсності. Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.223-224), але в судове засідання не прибув без поважних причин, а тому на підставі положень ч.4 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що видача оскарженого акту про право власності на землю була здійсненна з метою усунення недоліків, які мались в первинному державному акті, що дозволяло законодавством, яке діяло на той час.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи на боці відповідача та дослідивши наявні письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Відділ Держгеокадастру у м.Білгород-Дністровському Одеської області згідно ст.15 ЗК України є місцевим підрозділом спеціально уповноваженого державою органу у сфері земельних відносин та згідно положень ст.15,17 ЗК України наділений повноваженнями в сфері управління земельними ресурсами, в тому числі в питаннях затвердження землевпорядної документації при вирішенні питання передачі у власність громадян земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків та споруд, а тому на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України ці позовні вимоги щодо оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності з цих питань підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.03.2004 року (а.с.15), виданого Управлінням земельних ресурсів у м. Білгород-Дністровський Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на право простійного користування землею, договорів оренди землі за № 116, оформлений на земельну ділянку, площею 0, 0696 га, що розташована на території СК «Меліоратор» в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення садівництва, виданий на підставі Договору дарування від 30.05.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №5-1088.

Між АТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 28.12.2007 року був укладений Кредитний договір № М-253/07-К, згідно якого Банк надав кредит у сумі 700000,00 гривень (Сімсот тисяч гривень, 00 копійок), з оплатою по процентній ставці 16,5 % річних, а ОСОБА_4 зобов'язалася повернути ці грошові кошти у строк до 28.12.2012 року відповідно до п.2.1,3.2 Кредитного договору.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору Банку було передано іпотечне майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 117, 5 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1, садівничий кооператив «Меліоратор», розташований на земельній ділянці 696 кв. м. та земельну ділянку, площею 0, 0696 га, що розташована на території СК «Меліоратор» в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення садівництва, що належать ОСОБА_1 на підставі права власності. Перелічене нерухоме майно було передано в іпотеку Банку на підставі Іпотечного договору, посвідченого 28.12.2007 р. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_5 за реєстровим номером 9765, укладеному між Позивачем та ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 07.12.2007 року, що була посвідчена 11.12.2007 року громадянським нотаріусом доктором Гаральдом Прауном.

Позивачем під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 495/6244/14-ц, до якої ухвалою від 25.03.2015 року судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гайди-Герасименко О.Д. приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 долучено копії іпотечного договору від 28.12.2007 року (а.с.22-25), згідно якого підставою для укладання цього договору є право позивача на земельну ділянку, яке підтверджено державним актом про право власності на землю серії НОМЕР_4 від 09.03.2004 року (а.с.26), виданий Управлінням земельних ресурсів у м. Білгород-Дністровський Одеської області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на право простійного користування землею, договорів оренди землі за № 116, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0, 0696 га, що розташована на території СК «Меліоратор» в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення садівництва. Цей державний акт виданий на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори, ОСОБА_8 від 30.05.2003 року під реєстровим № 5-1085.

Представник позивача зазначає, що позивач ніколи не звертався за отриманням другого державного акту про право власності на землю, а тому вважає, що дії начальника Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів Веренич І.А. щодо виготовлення, підписання та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року є протиправними, а вказаний державний акт повинен бути визнаний недійсним з моменту його видачі.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову (а.с.145-146), в яких не надає спростувань доводів представника позивача за суттю заявлених позовних вимог.

Суд оцінює заявлені вимоги з огляду на положення ч.3 ст.2 КАС України та доходить до висновку про те, що оскаржуваний державний акт про право приватної власності на земельну ділянку не відповідає законові з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади і місцевого самоврядування, їхні службові та посадові особи повинні діяти порядком та у спосіб передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень ст.ст.125,126 ЗК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності або користування землею підтверджується відповідними державними актами або договорами оренди землі та виникає з моменту проведення їх державної реєстрації.

З метою врегулювання питань, пов'язаних з складанням, видачею, реєстрацією і зберіганням державних актів на право приватної власності на землю, та відповідно до вимог Конституції України Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду землі", Указу Президента України від 19.01.1999 №32/99 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення", постанов Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року №2073 "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", від 24.03.1999 року №440 "Про Порядок подання заяви (клопотання) про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та форму державного акта на право власності на землю", Державний комітет України по земельних ресурсах своїм Наказом від 04.05.1999 №43 затвердив «Інструкцію про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі».

Згідно пункту 2.9. Інструкції (в редакції від 29.12.2003 року, чинній під час виникнення спірних правовідносин, далі - в редакції від 29.12.2003 року), «Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації».

Також, вимогою пункту 2.14. Інструкції (в редакції від 29.12.2003 року) передбачено що, «Державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів».

«Державні акти на право власності на земельну ділянку. на право постійного користування земельною ділянкою видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України» (пункт 3.1 Інструкції в редакції від 29.12.2003 року).

«Державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України» (пункт 3.2 Інструкції в редакції від 29.12.2003 року).

Відповідно до зазначених вище норм позивачу був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.03.2004 року Управлінням земельних ресурсів у м. Білгород-Дністровський Одеської області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на право простійного користування землею, договорів оренди землі за № 116, згідно якого він є власником земельної ділянки, площею 0,0696 га, що розташована на території СК «Меліоратор» в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення садівництва, виданий на підставі Договору дарування від 30.05.2003 року зареєстрованого в реєстрі за №5-1088.

Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_5 від 12.03.2016 року (а.с.229-233), документом, що посвідчує право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.03.2004 року, зареєстрований за №116.

Підтвердженням вказаної обставини слугує й довідка Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів від 26.07.2007 року (а.с.14), згідно якої земельна ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, зареєстрований за №116.

Вищенаведене свідчить, що єдиним вірним документом, якій підтверджує право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, зареєстрований за №116.

Наявність іншого державного акту про право власності на землю, який не скасовує дію попереднього або не є його дублікатом не передбачено законодавством та є порушенням прав власника земельної ділянки, передбачених ст.41 Конституції України, ст.152 ЗК України.

За таких обставин суд вважає, що державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року (а.с.26), виданий Управлінням земельних ресурсів у м.Білгород-Дністровський Одеської області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на право простійного користування землею, договорів оренди землі за №116, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0696 га, що розташована на території СК «Меліоратор» в смт Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення садівництва не може залишатись таким, що підтверджує права позивача на вказану земельну ділянку.

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання цього державного акту недійсним згідно положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України, підлягають частковому задоволенню у формі скасування цього державного акту на майбутнє, оскільки по-перше, як встановлено під час офіційного з'ясування обставин справи, на підставі цього державного акту вже виникли певні правовідносини, в зв'язку із чим, визнання його недійсним може вплинути на вказані правовідносини, в тому числі й на судові рішення, що набрали законної сили, що буде порушенням принципу юридичної визначеності у розумінні ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини її основоположних свобод 1950 року, а по-друге, підстава видання цього державного акту (цивільно-правова угода за якою виникло право власності у позивача на цю земельну ділянку) до теперішнього часу не визнана недійсною у встановленому законом порядку.

Згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 3 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», Земельного кодексу України та Постанови Кабінету міністрів України №449 від 02.04.2002 року «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» в редакціях, що діяли на дату видачі державного акту, можливість внесення змін чи виправлень до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акту на право власності на земельну ділянку законодавством не була передбачена. Усі нормативні акти, відповідно до яких заповнювалися державні акти на право власності на землю, починаючи із 1993 року, забороняли будь-які виправлення у державному акті. Однак внесення змін до державного акта було дозволено впродовж певного періоду. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року №2201-ХІІ «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» з дня набрання нею чинності і до її скасування у 2003 році Законом від 11.12.2003 року №1377-ІУ, державні акти передбачали можливість внесення змін щодо меж і площі земельної ділянки. У червні 1999 року набрав чинності наказ Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», пункт 3.9. якої передбачав: «у разі будь-яких змін в розташуванні меж земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акта, ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акта. Нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Кожен запис про зміни посвідчуються підписом начальника районного відділу Держкомзему». Цей пункт проіснував до 2003 року і був виключений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174.

Таким чином, відносно заявлених позовних вимог щодо визнання дій начальника Білгород-Дністровського міського відділу земельних ресурсів Веренич І.А. щодо виготовлення, підписання та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року протиправними, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню згідно положень ч.1 ст.162 КАС України, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України, суд оцінює законність дій суб'єкту владних повноважень на час їх вчинення. Станом на 09.03.2004 року щодо підстав скасування державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року не було відомо та не могло бути відомо посадовій особі Управління земельних ресурсів м.Білгород-Дністровського, до того ж під час офіційного з'ясування обставин справи суд не зміг встановити за якими саме підставами був виданий вказаний державний акт та чи звертався для цього позивач до відповідного органу, адже як наведено вище, діючим законодавством на той час, така можливість була передбачена.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №116.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 25.04.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.