Справа № 802/4009/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4009/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

12 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Мельник А.П.

представника відповідача: Гуменюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України в особі Комісії з реорганізації, Державної фіскальної служби України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Міністерства доходів і зборів України в особі Комісії з реорганізації (далі - відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2), Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач 3), Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач 4) про визнання протиправним та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 02.11.2015 № 983-о "Про звільнення ОСОБА_2."; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 № 267-о "Про звільнення ОСОБА_2."; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 № 32-о "Про оголошення наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 267-о "Про звільнення ОСОБА_2."; визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не переведення позивача на посаду заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області; зобов'язати Державну фіскальну службу України перевести позивача на посаду заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області; стягнути з Державної фіскальної служби України на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02.11.2015 по день постановлення рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2016 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 02.11.2015 №983-о "Про звільнення ОСОБА_2."; поновлено позивача на посаді заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області з 03.11.2015. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі 1 і 2 подали апеляційну скаргу, в якій просили суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представники відповідачів в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, в повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач до моменту звільнення працював на посаді заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України № 67 від 01.03.2014 ліквідовано Міністерство доходів і зборів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 160 від 21.05.2014 утворено Державну фіскальну службу України як центральний орган виконавчої влади діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів України шляхом перетворення.

При цьому Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" № 311 від 06.08.2014, зокрема, утворено як юридичну особу публічного права Жмеринську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області, що визначена правонаступником Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, яка реорганізована шляхом приєднання до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Барське відділення, яке було структурним підрозділом Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, є структурним підрозділом Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Окрім цього, наказом Жмеринської ОДПІ від 07.11.2014 введено в дію організаційну структуру та штатний розпис Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, який затверджений головою ДФС України. Чисельність працівників Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області визначено у кількості 81 посад, що на 5 посад менше чисельності працівників Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, яка становила 86 одиниць.

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України" та керуючись Порядком здійснення заходів, пов'язаних із утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, виконання вимог наказів ДФС України від 12.09.2014 №128 "Про затвердження чисельності працівників територіальних органів ДФС" та від 12.09.2014 №129 "Про затвердження типових структур територіальних органів ДФС", наказу Міністерства доходів і зборів України від 25.09.2014 №2113-о "Про уповноваження голів комісій", у зв'язку із реорганізацією, зміною структури і штатної чисельності ГУ Міндоходів у Вінницькій області, 18.05.2015 позивача попереджено про наступне вивільнення з посади у зв'язку з реорганізацією, зміною структури і штатної чисельності ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

Водночас з попередженням про наступне вивільнення позивачеві запропоновано наступні посади:

- головного державного ревізора-інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неоподаткованих платежів Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області;

- головного державного ревізора-інспектора Шаргородського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області;

- начальника відділу реєстрації платників та електронних сервісів Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Однак позивач відмовився від запропонованих посад, що підтверджується його записом у пропозиції на посади.

Разом з тим 31.08.2015 позивача знову було попереджено про подальше вивільнення та одночасно запропоновано посаду заступника начальника Бершадської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області. Проте, від цієї посади позивач також відмовився, посилаючись на стан здоров'я та віддаленість від місця проживання.

02 листопада 2015 року наказом Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від № 983-0 "Про звільнення ОСОБА_2." позивач звільнений з посади заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області, у зв'язку із зміною структури та штатної чисельності, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Наказом начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 № 267-о оголошено наказ Міністерства доходів і зборів України від 02.11.2015 № 983-о "Про звільнення ОСОБА_2." та зобов'язано забезпечити проведення розрахунку згідно з діючим законодавством.

Наказом начальника Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 № 32-о оголошено наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області від 02.11.2015 № 267-о "Про звільнення ОСОБА_2." та зобов'язано виплатити грошову компенсацію.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні ОСОБА_2 Міністерство доходів і зборів України в особі Комісії з реорганізації не діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що призвело до порушення права позивача на працю, а тому вимога позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 02.11.2015 № 983-о "Про звільнення ОСОБА_2." є обґрунтованою, відповідає обставинам справи та наявним матеріалам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Так, спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу" від 1612.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи слідує, що у зв'язку з реорганізацією Жмеринської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області шляхом приєднання до Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області позивача 02.11.2015 звільнено з посади заступника начальника начальника Барського відділення Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно зі ст. 49-2 КЗпП України, яка регламентує порядок вивільнення працівників, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) підприємства дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Встановлена законодавством можливість реорганізації (приєднання) державної установи (організації) до іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що реорганізується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічної правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.10.2011 №2а-237а11.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України можливо, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення.

Так, з матеріалів справи слідує, що посада, яку займав позивач ОСОБА_2 до звільнення, не виключалась зі штатного розпису Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області. Однак, як свідчать матеріали справи, позивачу даної посади не було запропоновано.

Разом з тим представниками відповідачів у судовому засіданні зазначено, що посада, яку займав позивач (заступник начальника Жмеринської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області), реорганізована в посаду заступника начальника Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області. Зазначену посаду позивачу не запропоновано, враховуючи часте та тривале перебування позивача на лікарняному, про що свідчать листи непрацездатності та довідка від 14.01.2016 №221/8/04.

Крім того, відповідачами не надано належних доказів щодо юридичного факту про зміни в організації виробництва і праці позивача, що є підставою для звільнення працівника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, з 02.11.2015 по 25.11.2015 позивач був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листком непрацездатності серії АГУ №539406.

Зазначений листок непрацездатності позивачем було подано 26.11.2015 до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, однак супровідним листом від 27.11.2015 №11631/10/05-005 позивачу повернуто листок непрацездатності №539406, оскільки він не рахується у складі працівників Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Водночас, супереч положенням КЗпП України під час перебування позивача на лікарняному на посаду заступника начальника Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 09.04.2015 було призначено Беліченко Т.М.

Отже, відповідачем було порушено трудові гарантії позивача та процедуру його звільнення, а тому оскаржуваний наказ №983-о від 02.11.2015 винесено не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законодавством України про працю.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду України 30.03.2016 у справі № К/800/41231/15 (826/6669/15).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поновлення на посаді аналогічній із посадою з якої його звільнено, яка існує на даний момент, а саме на посаді заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Так, юридичну особу Жмеринська ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області припинено 01.10.2015, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій. Як встановлено судом, вказана установа реорганізована шляхом приєднання до Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області. При цьому, в штаті як у ліквідованої так і новоутвореної установи існувала аналогічна посада заступника начальника - начальник Барського відділення Жмеринської ОДПІ, яку займав позивач до його звільнення.

Поряд з тим неможливість поновлення позивача на посаді заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області мотивоване тим, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції, юридичну особу Жмеринська ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області припинено. Водночас, позивач продовжував працювати на посаді заступника начальника - начальника Барського відділення Жмеринської ОДПІ. Відтак, позивач підлягає поновленню на такі й ж посаді в Жмеринській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем рішення щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині рішення у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України не переглядається.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заявлених позовних вимог у спосіб та межах передбачених законодавством.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Міністерства доходів і зборів України в особі Комісії з реорганізації, Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 квітня 2016 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.