Справа № 2-а-22/10
Суддя: Бліщ О. Б.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-22/10
Номер провадження 2-а-22/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.10 рокуРахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до інспектора ДПС Надвірнянського взводу ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до інспектора ДПС Надвірнянського взводу ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 6 травня 2009 року інспектором ДПС Надвірнянського взводу ОСОБА_2 було складено по відношенню позивачки постанову серії АТ № 0068137 про скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.і ст.122 КУпАП. Підставою для складання даної постанови стало перевищення нею 28.04.2009 року о 12 год. 22 хв. в с. Лоєва Надвірнянського району, на 261 км. автодороги «Мукачево- Львів» швидкості руку, а саме в населеному пункті рухалася зі швидкістю 102 км/год й відповідно до чого накладено штраф у розмірі 340 грн. Вважає складену постанову безпідставною, оскільки ні в населених пунктах, ні поза їх межами швидкість не перевищувала і Правил дорожнього руху України не порушувала. Окрім того, фотографія зроблена приладом «Візир» відображає автомобіль позивачки, але не відображає самого місця скоєння правопорушення. У оскаржуваній постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме вказаного автомобіля. Фактично співробітником ДАІ, що склав постанову, було продемонстровано тільки час, який нібито пройшов з моменту вимірювання швидкості, на приладі. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме її автомобіля неможливо, а за таких умов різниця у кілька секунд може означати, що насправді виміряно швидкість автомобілі», який рухався у кількох десятках метрах від її автомобіля. На підставі наведеного просила постанову від 06.05.2009 року по справі про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити.

Позивачка, ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач, інспектор ДПС Надвірнянського взводу ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень суду не надав, тому на підставі ч.4 ст. 128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до наступного висновку.

З частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що до адміністративної відповідальності притягається водій, у тому числі за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Як вбачається з постанови від 6 травня 2009 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що вона 28.04.2009 року о 12 год.22 хв. в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, на 261 км. автодороги «Мукачево- Львів», керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищила встановлену швидкість, а саме в населеному пункті рухалася зі швидкістю 102 км/год.

Відповідно до ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автономному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автономному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Із досліджуваної постанови, встановлено, що відповідач, як на підставу доведеності вини позивачки, посилається виключно на показання приладу «Візир» 0812582. Натомість, відповідно до Інструкції з використання приладу "Візир" в графі "основні технічні характеристики" зазначено, що прилад працює виключно в режимах вимірювання швидкості як стаціонарний або патрульний, але ніяк не автоматичний. Тобто, у користувача приладу «Візир» є можливість вибору щодо збереження чи знищення інформації відносно ймовірного факту правопорушення, що в свою чергу може призвести до зловживань з боку працівників ДАІ. Згідно методичних рекомендацій щодо роботи з приладом "Візир", прилад може працювати у двох режимах вимірювання швидкості: стаціонарний та патрульний. При цьому в більшості випадків пристрій використовується у патрульному режимі, але при цьому зйомка відбувається так би мовити «з рук», що в свою чергу йде в розріз з вимогами статті 14-1 Кодексу про адміністративні правопорушення, а саме: до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Ключовим словосполученням в даному випадку є «працюючими в автоматичному режимі». Оскільки фотофіксація згідно закону може здійснюватися виключно автоматичними приладами, під сумнів ставиться законність використання приладу "Візир", який інспектор наводить на об'єкт, визначає режими зйомки та достовірність перевищення водієм швидкості. Крім того, згідно Методичних рекомендацій по роботі з радіолокаційним відео записуючим вимірювачем швидкості "Візир": функцій автоматичного приведення приладу в дію, передачі даних та їх одночасної обробки "Візир" не містить. Управління приладом здійснюється багатофункціональними кнопками та перемикачами, усі налаштування приладу є «умовними» та потребують налаштувань приладу кожен раз під конкретний тип автодороги. В розділі 6 вказаних рекомендацій описані орієнтовні методи роботи з приладом "Візир", де вказується на необхідність складення інспектором протоколу у разі скоєння правопорушення, зафіксованого за допомогою приладу "Візир", що також узгоджується з вимогами ч.2 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову у справі про адміністративне порушення було винесено без присутності позивача, що є грубим процесуальним порушенням. Стаття 283 КУпАП містить такі твердження: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. А стаття 268 КУпАП вказує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі, що було порушено при винесенні вказаної постанови.

Стаття 251 КУпАП відносить показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, до переліку тих даних, що є доказами в справах про адміністративне правопорушення. Отже, судом, на підставі зазначених нормативно-правових документів, встановлено, що показання приладу «Візир» не відноситься до вказаних засобів, тому його показання не можуть бути доказом у даній справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поряд з цим, при зверненні з позовом до суду позивачка ставить питання про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що такий пропустила з поважних причин.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку для звернення до суду підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Аналогічні вимоги фактично містить і ст. 99 КАС України.

Як встановлено судом, адміністративне стягнення на позивачку було накладено за її відсутності. Відповідно до чинного законодавства, строк позовної давності слід рахувати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Як досліджено в процесі судового розгляду, про накладення на позивачку адміністративного стягнення постановою органів ДАІ, їй стало відомо лише в листопаді 2009 року, коли отримала оскаржувану постанову поштою. Належних доказів, які б стверджували протилежне відповідачем суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, оскільки відсутні встановлені законом докази, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку була вручена копія постанови чи повідомлення про відкриття виконавчого провадження за останньою.

Внаслідок цих обставин, враховуючи те, що адміністративне стягнення на позивачку накладене без її участі в процесі розгляду справи, позивачці обставини про притягнення її до адміністративної відповідальності стало відомо лише 2 листопада 2009 року, суд вважає, що саме з цього періоду слід рахувати строк позовної давності.

Враховуючи, що норма статті 258 КУпАП застосовується лише у разі фіксації порушення працюючими в автономному режимі спеціальними технічними засобами, відповідач не надав суду заперечень, жодних доказів, які б спростовували пояснення позивачки, не подав до суду всі наявні у них документи та матеріали, що підтверджують вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також доказів, які вказували б, що швидкість руху, яка вказана на фотознімку, належить до автомобіля позивачки, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню.

Окрім того, судові витрати по даній справі, на підставі ст. 94 КАС України слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 128, 159-163 КАС України; 14-1, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 254, 258, 288, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на оскарження постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії АТ № 0068137 по справі про адміністративне правопорушення від 6 травня 2009 року, винесену відносно ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 А Закарпатської області, скасувати, а провадження у справі закрити.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Бліщ О.Б.