Справа № 813/8677/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року справа № 813/8677/14

11 год. 05 хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Пісної Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу та рішення,-

в с т а н о в и в :

фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому з врахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 02.03.2015р., просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 26.06.2014р. №Ф-;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 03.02.2015р. №Ф-104-25;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № від 03.07.2014р.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 14.07.2014р. №/10673 та №/10674.

Ухвалою від 14.04.2016р. допущено заміну відповідача у справі Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області його правонаступником Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за результатами якої складено акт від 26.06.2014р. №286/83/13-07/17-02/НОМЕР_1, за висновками якого відповідачем встановлено порушення п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст. 177, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010р. № 2464 - VI, внаслідок чого винесені оскаржені податкові повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій. З прийнятими рішеннями позивач не погодилася, оскільки на її думку, такі прийняті без належної оцінки всіх наданих документів та з порушенням вимог діючого законодавства. Реальність виконання господарських операцій підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами. Протиправними, на думку позивача, необхідно вважати доводи відповідача з посиланням на акти органів податкової служби щодо неможливості проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача, оскільки такі не містять жодних відомостей про операції з позивачем. З огляду на це, висновки відповідача про вчинення позивачем порушень законодавства є необґрунтованими та не можуть бути покладені в основу оскаржених податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачений Законами України. Висновки акту перевірки підтверджуються дослідженими в процесі перевірки документами. Відповідачем зроблено висновок про відсутність фактичного здійснення господарських операцій позивача за відповідний період з тих підстав, що позивачем не надано всіх первинних документів, а також, виходячи з наявної у відповідача податкової інформації щодо контрагентів позивача, якою не підтверджено реальність проведення операцій по ланцюгу постачання. Також зазначає, що у позивача відсутні товарно-транспортні накладні та інші документи, які підтверджують факт переміщення товарів від ТзОВ «Конді 50», ТзОВ «Укрміксі», ТзОВ «Континент Профі» та ПП «Роял Ісланд». З вразуванням викладеного, відповідач вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення, прийняті правомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила повністю з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 13.02.2006р. №00142646, індивідуальний податковий номер платника ПДВ - НОМЕР_1. Позивач з 13.02.2006р. перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області за №44.

Місцезнаходження суб'єкта підприємницької діяльності відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 79037, м. Львів, вул. Торфяна,23/65.

На підставі п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20., п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями (надалі - ПК України), наказу від 07.05.2014р. №345 та направлень №499, 500, 501 від 06.06.2014р. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт від 26.06.2014року №286/83/13-07/17-02/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем вимог:

- в період з 2011 р. по 2013р. занижено витратну частину на суму 636377,36грн., чим порушено п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст. 177 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за перевірений період в сумі 104594,81грн., а саме: 2012р. - 16126,73грн. та 2013р. - 88468,08грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено склад податкового кредиту за 2011-213рр. в сумі 121834,04грн., а саме: 2012р. на суму 31210,12грн. та 2013р. на суму 90623,92грн.;

- пп.6.2.1 п.6.2 ст.ст.6,7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» донараховано єдиного соціального внеску у розмірі 100897,53грн.

До таких висновків відповідач дійшов, аналізуючи фінансово - господарські відносини позивача з ТзОВ «Конді 50», ТзОВ «Укрміксі», ТзОВ «Континент Профі» та ПП «Роял Ісланд».

Зокрема, перевіркою встановлено, що провести зустрічні звірки по вказаних контрагентах неможливо, оскільки такі не знаходяться за юридичними адресами та не надали податковому органу первинних документів, в тому числі по взаємовідносинах з позивачем. Під час перевірки використані акти про неможливість проведення зустрічних звірок, а саме:

- акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів від 17.05.2013р. №1695/22-3/38149196;

- акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів від 03.04.2012р. №1242/22.10/38148281;

- акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів від 26.09.2013р. №1316/26-55-22-01/38544090;

- акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ Міндоходів від 15.01.2014р. №22/22-03-26-54-36507261.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2014р. № Ф - , якою позивачу нараховано суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 100897,53грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.07.2014р. №, яким позивачу нараховано 5044,88 грн. штрафних санкцій .

На підставі акта перевірки відповідачем 14.07.2014р. прийнято податкові повідомлення - рішення №/10673 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 152292,55грн. (121834,04грн. - за основним платежем та 30458,51грн. - за штрафними санкціями) та №/10674 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 130743,51грн. (104594,81грн. - за основним платежем та 26148,70грн. - за штрафними санкціями).

Крім цього, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.02.2015р. №Ф-104-25.

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями, вимогами про сплату боргу та рішенням про застосування штрафних санкцій позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

З приводу позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.07.2014р. №/10673 та №/10674, суд зазначає таке.

Щодо фінансово - господарських відносин між позивачем та ПП «Роял Ісланд» судом встановлено наступне.

Між позивачем та ПП «Роял Ісланд» укладено договір поставки №58 від 01.07.2013р.(а.с.42-44 Т.1). Відповідно до умов вказаного договору постачальник (ПП «Роял Ісланд») передає покупцю (позивачу) продукцію, а останній зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до вимог ст.ст.203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав видаткові накладні: №РН-7-09004 від 09.07.2013р. на загальну суму 6116,05грн., №РН-7-08007 від 08.07.2013р. на загальну суму 248,02грн., №РН-7-015008 від 15.07.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №РН-7-15007 від 15.07.2013р. на загальну суму 5147,94грн., №РН-7-15009 від 15.07.2013р. на загальну суму 34551,48грн., №РН-7-25007 від 25.07.2013р. на загальну суму 26644,60грн., №РН-7-25006 від 25.07.2013р. на загальну суму 3585,91грн., №РН-8-05005 від 05.08.2013р. на загальну суму 26110,06грн., №РН-8-05004 від 05.08.2013р. на загальну суму 39708,30грн., №РН-8-19003 від 19.08.2013р. на загальну суму 510,06грн., №РН-8-05003 від 05.08.2013р. на загальну суму 7785,74грн., №РН-8-27007 від 27.08.2013р. на загальну суму 1920,96грн., №РН-8-19004 від 19.08.2013р. на загальну суму 12669,80грн., №РН-8-27009 від 27.08.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №РН-8-27008 від 27.08.2013р. на загальну суму 3557,76грн., №РН-9-02006 від 02.09.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №РН-9-02007 від 02.09.2013р. на загальну суму 47011,02грн., №РН-9-02008 від 02.09.2013р. на загальну суму 36147,90грн., №РН-9-02005 від 02.09.2013р. на загальну суму 9027,30грн., №РН-9-13002 від 13.09.2013р. на загальну суму 12680,62грн., №РН-9-25004 від 25.09.2013р. на загальну суму 1152,00грн., №РН-9-30018 від 30.09.2013р. на загальну суму 44798,72грн., №РН-9-30019 від 30.09.2013р. на загальну суму 41642,40грн., №РН-9-30017 від 30.09.2013р. на загальну суму 6201,89грн. (а.с.47-50, 58-61, 70-75 Т.1);

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні №156 від 08.07.2013р. на загальну суму 248,02грн., №182 від 09.07.2013р. на загальну суму 6116,05грн., №307 від 15.07.2013р. на загальну суму 5147,94грн., №308 від 15.07.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №309 від 15.07.2013р. на загальну суму 34551,48грн., №546 від 25.07.2013р. на загальну суму 3585,91грн., №646 від 25.07.2013р. на загальну суму 26644,60грн., №62 від 05.08.2013р. на загальну суму 7785,74грн., №63 від 05.08.2013р. на загальну суму 39708,30грн., №64 від 05.08.2013р. на загальну суму 26110,96грн., №393 від 19.08.2013р. на загальну суму 510,06грн., №394 від 19.08.2013р. на загальну суму 12661,80грн., №677 від 27.08.2013р. на загальну суму 1920,96грн., №578 від 27.08.2013р. на загальну суму 3557,76грн., №579 від 27.08.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №35 від 02.09.2013р. на загальну суму 9027,30грн., №36 від 02.09.2013р. на загальну суму 1296,00грн., №37 від 02.09.2013р. на загальну суму 47011,02грн., №38 від 02.09.2013р. на загальну суму 36147,90грн., №303 від 13.09.2013р. на загальну суму 132,00грн., №302 від 13.09.2013р. на загальну суму 12680,62грн., №544 від 25.09.2013р. на загальну суму 318,06грн., №650 від 30.09.2013р. на загальну суму 1152,00грн., №649 від 30.09.2013р. на загальну суму 41642,40грн., №648 від 30.09.2013р. на загальну суму 44798,72грн., №647 від 30.09.2013р. на загальну суму 6201,89грн. (а.с.51-57, 62-69, 76-86 Т.1) ;

Вказані податкові накладні, складені ПП «Роял Ісланд», не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ПП «Роял Ісланд», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «Роял Ісланд» чи анулювання свідоцтва платника на додану вартість у ПП «Роял Ісланд» з боку відповідача не надано.

Факт оплати за отриману продукцію підтверджується платіжними дорученнями №80 від 30.09.2013р. на загальну суму 14400,00грн., №77 від 24.09.2013р. на загальну суму 10000,00грн., №76 від 12.09.2013р. на загальну суму 36500,00грн., №75 від 05.09.2013р. на загальну суму 11400,00грн., №88 від 18.11.2013р. на загальну суму 25000,00грн., №85 від 25.10.2013р. на загальну суму 8200,00грн., №82 від 21.10.2013р. на загальну суму 29000,00грн., №81 від 10.10.2013р. на загальну суму 23600,00грн., №74 від 04.09.2013р. на загальну суму 29500,00грн. (а.с.85-86 Т.1).

Суд не бере до уваги акт ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 15.01.2014р. №22/22-03-26-54-36507261 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Роял Ісланд» щодо підтвердження господарських операцій з ТзОВ «Прокаві Україна» та ТзОВ «Континент Профі» за період з 01.07.2013р. по 30.09.2013р. (а.с. 75-79 Т.1), виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного акта вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як ПП «Роял Ісланд» не знаходиться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеного акта при звірці використовувались акти перевірок податковими органами інших суб'єктів господарювання - контрагентів ПП «Роял Ісланд», податкові декларації з ПДВ, а також інформація з бази даних ІАІС «Податковий блок».

Таким чином, при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ПП «Роял Ісланд» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДФС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує також і на тому, що вказана зустрічна звірка не стосувалась обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ПП «Роял Ісланд» та позивача, і відповідно жодних обставин щодо договірних відносин в межах цієї справи в зазначеному акті не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ПП «Роял Ісланд».

Щодо фінансово - господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Укрміксі» судом встановлено наступне.

01.09.2013р. між ТзОВ «Укрміксі» (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № 38/12. Відповідно до умов вказаного договору постачальник (ТзОВ «Укрміксі») поставляє покупцю (позивачу) товар, а останній зобов'язується прийняти та оплатити такий товар (а.с. 89-92 Т.1).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін відповідно до вимог ст. ст. 203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав видаткові накладні: №25/10-05 від 25.10.2012р. на загальну суму 8008,02грн., №25/10-06 від 25.10.2012р. на загальну суму 400,00грн., №3/11-01 від 03.11.2012р. на загальну суму 2514,91грн. (а.с.93-94, 98 Т.1).

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні: №572 від 25.10.2012р. на загальну суму 8008,02грн., №573 від 25.10.2012р. на загальну суму 400,00грн., №61 від 03.11.2012р. на загальну суму 2514,91грн. (а.с.95-97,99 Т.1).

Вказані податкові накладні, складені ПП ТзОВ «Укрміксі», не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ТзОВ «Укрміксі», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Укрміксі» чи анулювання свідоцтва платника на додану вартість у ТзОВ «Укрміксі» з боку відповідача не надано.

Факт оплати за отриману продукцію підтверджується платіжними дорученнями: №17 від 25.01.2013р. на загальну суму 400,00грн., №15 від 15.01.2013р. на загальну суму 10522,93грн.(а.с.100 Т.1).

Суд не бере до уваги акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 03.04.2013р. №1242/22.10/38148281 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Укрміксі» щодо підтвердження господарських операцій з платниками податків за період з 01.10.2012р. по 28.02.2013р. (а.с. 80-87 Т.1), виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного акта вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як ТзОВ «Укрміксі» не знаходиться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеного акта при звірці використовувались акти перевірок податковими органами інших суб'єктів господарювання - контрагентів ТзОВ «Укрміксі», податкові декларації з ПДВ, а також інформація з бази даних ІАІС «Податковий блок».

Таким чином, при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Укрміксі» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує також і на тому, що вказана зустрічна звірка не стосувалась обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Укрміксі» та позивача, і відповідно жодних обставин щодо договірних відносин в межах цієї справи в зазначеному акті не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарської операції з ТзОВ «Укрміксі».

Щодо фінансово - господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Конді 50» судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та ТзОВ «Конді 50» укладено договір поставки №12/78 від 01.09.2013р. Відповідно до умов вказаного договору постачальник (ТзОВ «Конді 50») передає покупцю (позивачу) у власність продукцію, а останній зобов'язується прийняти та оплатити продукцію ( а.с.101-103 Т.1).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін відповідно до вимог ст. ст. 203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав видаткові накладні: №РН-9-26003 від 26.09.2012р. на загальну суму 8507,38грн., №РН-9-26002 від 26.09.2012р. на загальну суму 16405,56грн., №РН-9-12008 від 12.09.2012р. на загальну суму 657,80грн., №РН-9-12009 від 12.09.2012р. на загальну суму 3065,88грн., №РН-9-12010 від 12.09.2012р. на загальну суму 9494,89грн., №РН-9-26005 від 26.09.2012р. на загальну суму 1788,00грн., №РН-9-26004 від 26.09.2012р. на загальну суму 117,88грн., №РН-10-0107 від 01.10.2012р. на загальну суму 13433,50грн., №РН-10-0106 від 01.10.2012р. на загальну суму 1345,20грн., №РН-10-0108 від 01.10.2012р. на загальну суму 76,00грн., №РН-10-1506 від 15.10.2012р. на загальну суму 6160,68грн., №РН-10-1509 від 15.10.2012р. на загальну суму 2075,40грн., №РН-10-1505 від 15.10.2012р. на загальну суму 8131,50грн., №РН-10-1507 від 15.10.2012р. на загальну суму 13865,86грн., №РН-10-1510 від 15.10.2012р. на загальну суму 1888,57грн., №РН-10-2509 від 25.10.2012р. на загальну суму 2160,00грн., №РН-11-1406 від 04.11.2012р. на загальну суму 2841,60грн., №РН-11-1407 від 04.11.2012р. на загальну суму 2280,00грн., №РН-11-1407 від 14.11.2012р. на загальну суму 15795,07грн., №РН-11-1408 від 14.11.2012р. на загальну суму 1296,00грн., №РН-11-2605 від 26.11.2012р. на загальну суму 565,20грн., №РН-11-2606 від 26.11.2012р. на загальну суму 1060,20грн., №РН-11-2607 від 26.11.2012р. на загальну суму 11554,99грн., №РН-12-0409 від 04.12.2012р. на загальну суму 19221,24грн., №РН-12-0410 від 04.12.2012р. на загальну суму 1753,40грн., №РН-12-0408 від 04.12.2012р. на загальну суму 1420,80грн., №РН-12-1706 від 17.12.2012р. на загальну суму 19049,82грн., №РН-12-1705 від 17.12.2012р. на загальну суму 10033,20грн., №РН-12-1704 від 17.12.2012р. на загальну суму 3598,40грн., №РН-12-1703 від 17.12.2012р. на загальну суму 3444,00грн., №РН-12-3110 від 31.12.2012р. на загальну суму 5460,00грн.(а.с. 107-110, 118-122, 132-135,143-148 Т.1).

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні: №159 від 12.09.2012р. на загальну суму 657,80грн., №161 від 12.09.2012р. на загальну суму 9494,89грн., №160 від 12.09.2012р. на загальну суму 3065,88грн., №463 від 26.09.2012р. на загальну суму 16405,56грн., №464 від 26.09.2012р. на загальну суму 8507,38грн., №465 від 26.09.2012р. на загальну суму 1788,00грн., №462 від 26.09.2012р. на загальну суму 117,88грн., №6 від 01.10.2012р. на загальну суму 1345,20грн., №6 від 01.10.2012р. на загальну суму 13433,50грн., №7 від 01.10.2012р. на загальну суму 76,00грн., №305 від 15.10.2012р. на загальну суму 8131,52грн., №306 від 15.10.2012р. на загальну суму 6160,68грн., №307 від 15.10.2012р. на загальну суму 13865,86грн., №308 від 15.10.2012р. на загальну суму 2075,40грн., №309 від 15.10.2012р. на загальну суму 1888,57грн., №649 від 25.10.2012р. на загальну суму 2160,00грн., №70 від 04.11.2012р. на загальну суму 2841,60грн., №356 від 14.11.2012р. на загальну суму 2280,00грн., №357 від 14.11.2012р. на загальну суму 15795,07грн., №358 від 14.11.2012р. на загальну суму 1296,00грн., №574 від 26.11.2012р. на загальну суму 585,20грн., №575 від 26.11.2012р. на загальну суму 1060,20грн., №576 від 26.11.2012р. на загальну суму 11554,99грн., №47 від 04.12.2012р. на загальну суму 1420,80грн., №48 від 04.12.2012р. на загальну суму 19221,24грн., №49 від 04.12.2012р. на загальну суму 1753,40грн., №315 від 17.12.2012р. на загальну суму 19049,82грн., №314 від 17.12.2012р. на загальну суму 10033,20грн., №313 від 17.12.2012р. на загальну суму 3598,40грн., №312 від 17.12.2012р. на загальну суму 3444,00грн., №668 від 31.12.2012р. на загальну суму 5460,00грн. (а.с.111-117, 123-131, 136-142, 149-155 Т.1).

Вказані податкові накладні, складені ТзОВ «Конді 50», не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ТзОВ «Конді 50», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Конді 50» чи анулювання свідоцтва платника на додану вартість у ТзОВ «Конді 50» з боку відповідача не надано.

Факт оплати за отриману продукцію підтверджується платіжними дорученнями: №1002 від 18.02.2013р. на загальну суму 5951,96грн., №25 від 15.02.2013р. на загальну суму 4300,00грн., №24 від 15.02.2013р. на загальну суму 22300,00грн., №23 від 11.02.2013р. на загальну суму 27000,00грн., №18 від 25.01.2013р. на загальну суму 37000,00грн., №10 від 20.12.2012р. на загальну суму 18000,00грн., №9 від 03.12.2012р. на загальну суму 28000,00грн., №7 від 22.11.2012р. на загальну суму 20000,00грн., №5 від 13.11.2012р. на загальну суму 9900,00грн., №1 від 26.10.2012р. на загальну суму 28000,00грн. (а.с.104-106 Т.1).

Суд не бере до уваги акт ДПІ у Печерському районі м.Києва ДПС від 17.05.2013р.. №1695/22-3/38149196 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Конді 50» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 25.06.2012р. по 31.03.2013р. (а.с. 66- 69 Т.1), виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного акта вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як ТзОВ «Конді 50» не знаходиться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеного акта при звірці використовувались акти перевірок податковими органами інших суб'єктів господарювання - контрагентів ТзОВ «Конді 50» , податкові декларації з ПДВ, а також інформація з бази даних АІС «Податковий блок».

Таким чином, при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Конді 50» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує також і на тому, що вказана зустрічна звірка не стосувалась обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Конді 50» та позивача, і відповідно жодних обставин щодо договірних відносин в межах цієї справи в зазначеному акті не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарської операції з ТзОВ «Конді 50» .

Щодо фінансово - господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Континент Профі» судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та ТзОВ «Континент Профі» укладено договір поставки №88/13 від 01.05.2013р. Відповідно до умов вказаного договору постачальник (ТзОВ «Континент Профі» передає покупцю (позивачу) у власність продукцію, а останній зобов'язується прийняти та оплатити продукцію (а.с.194-196 Т.1).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін відповідно до вимог ст. ст. 203, 204, 207, 208, 655, 656 Цивільного кодексу України з дотриманням усіх істотних умов.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав видаткові накладні: №РН-5-14007 від 14.05.2013р. на загальну суму 46414,10грн., №РН-5-14006 від 14.05.2013р. на загальну суму 1152,00грн., №РН-5-23008 від 23.05.2013р. на загальну суму 32918,10грн., №РН-5-23009 від 23.05.2013р. на загальну суму 761,40грн., №РН-6-05005 від 05.06.2013р. на загальну суму 2880,00грн., №РН-6-10006 від 10.06.2013р. на загальну суму 18726,30грн., №РН-6-100065 від 10.06.2013р. на загальну суму 2601,74грн., №РН-6-20012 від 20.06.2013р. на загальну суму 6015,40грн., №РН-6-20010 від 20.06.2013р. на загальну суму 29120,76грн., №РН-6-20009 від 20.06.2013р. на загальну суму 37797,18грн., №РН-6-20011 від 20.06.2013р. на загальну суму 1238,00грн. (157-159, 184-187 Т.1).

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні: №186 від 14.05.2013р. на загальну суму 1152,00грн., №187 від 14.05.2013р. на загальну суму 46414,10грн., №409 від 23.05.2013р. на загальну суму 32918,10грн., №410 від 23.05.2013р. на загальну суму 761,40грн., №164 від 06.06.2013р. на загальну суму 2880,00грн., №285 від 10.06.2013р. на загальну суму 18726,30грн., №529 від 20.06.2013р. на загальну суму 37797,18грн., №630 від 20.06.2013р. на загальну суму 29120,76грн., №630 від 20.06.2013р. на загальну суму 29120,76грн., №531 від 20.06.2013р. на загальну суму 1238,40грн., №532 від 20.06.2013р. на загальну суму 6015,40грн. (а.с. 160-163, 188-198 Т.1).

Вказані податкові накладні складені ТзОВ «Континент Профі» не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ТзОВ «Континент Профі», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Континент Профі» чи анулювання свідоцтва платника на додану вартість у ТзОВ «Континент Профі» з боку відповідача не надано.

Факт оплати за отриману продукцію підтверджується платіжними дорученнями: №581 від 05.09.2013р. на загальну суму 6412,00грн., №66 від 02.08.2013р. на загальну суму 35000,00грн., №65 від 30.07.2013р. на загальну суму 26700,00грн., №64 від 29.07.2013р. на загальну суму 10000,00грн., №61 від 19.07.2013р. на загальну суму 3326,29грн., №73 від 04.09.2013р. на загальну суму 18301,19грн., №72 від 29.08.2013р. на загальну суму 15000,00грн., №69 від 27.08.2013р. на загальну суму 49000,00грн., №68 від 08.08.2013р. на загальну суму 19800,00грн., №62 від 19.07.2013р. на загальну суму 8900,00грн. та банкіськими виписками про оплату товару (а.с.197-199, 200-214 Т.1).

Суд не бере до уваги акт ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 08.08.2013р. №728/26-55-22-07/38544090 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Континент Профі» щодо підтвердження господарських відносин платника податків за період з 01.02.2013р. по 30.06.2013р. (а.с. 70-74 Т.1), виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного акта вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як ТзОВ «Континент Профі» не знаходиться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеного акта при звірці використовувались акти перевірок податковими органами інших суб'єктів господарювання - контрагентів ТзОВ «Континент Профі», податкові декларації з ПДВ, а також інформація з бази даних ІАІС «Податковий блок».

Таким чином, при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Континент Профі» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує також і на тому, що вказана зустрічна звірка не стосувалась обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Континент Профі» та позивача, і відповідно жодних обставин щодо договірних відносин в межах цієї справи в зазначеному акті не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарської операції з ТзОВ «Континент Профі».

Додатково позивачем долучено, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Центр європейської інтеграції», договір оренди приміщень №87/01-11 від 01.09.2012р. (а.с.2-6 Т.2). Відповідно до вказаного договору позивач орендує приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Хмельницького, 228.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що отримані від ТзОВ «Конді 50», ТзОВ «Укрміксі», ТзОВ «Континент Профі» та ПП «Роял Ісланд» поставлялась позивачем іншим контрагентам, а саме: ТзОВ «Інтерпрес», ТзОВ «Вересень - 3», ТзОВ «Львівський тютюн», ТзОВ «Овація», ВКФ «Злагода», ВТ СТ «Хлібодар», ТзОВ «Океан», ТзОВ ТВК «Львівхолод», ПП ОСОБА_4, ТзОВ «Волиньтабак» та ТзОВ «ЄМК». На підтвердження вказаних обставин позивачем надано відповідні договори, накладні, видаткові накладні (а.с. 8 - 235 Т.2, а.с. 1-236 Т.3).

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідні договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар (роботи/послуги) передані, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вже встановлено судом на момент вчинення правочинів підприємства - контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договорів з контрагентами, позивач проявив належну обачність.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. п. 138.1.1. п. 138.1. ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 вказаної статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей вказаного Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 138.4. ст. 138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 177 ПК України визначено особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, згідно з п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті167 вказаного Кодексу (тобто, у розмірі 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 зазначеної статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами).

Згідно з положеннями п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III вказаного Кодексу.

З аналізу наведених норм законодавства, випливає висновок, що при визначенні фізичною особою-підприємцем, яка не перебуває на спрощеній системі оподаткування, об'єкта оподаткування податком на прибуток можуть враховуватися лише документально підтверджені витрати, пов'язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, які включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III ПК України.

Згідно з п. 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є постачання товарів (послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 вказаного Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вже зазначалось судом податкові накладні, видані ТзОВ «Конді 50», ТзОВ «Укрміксі», ТзОВ «Континент Профі», ПП «Роял Ісланд», містять всі реквізити, передбачені п. 201.1 ст. 201 ПК України, а тому згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України вони є підставою для нарахування податкового кредиту.

Щодо заперечень відповідача про обов'язкову наявність у позивача товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що відсутність у суб'єкта господарювання, що купує чи перевозить товар ТТН, не може вплинути на податковий кредит з ПДВ підприємства, за умови доведення реальності господарської операції іншими, належним чином оформленими документами.

Суд також зазначає, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 р. № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

З наведеного вбачається, що наявність товаро-транспортної накладної є обов'язковим документом, який повинен складатися під час перевезень. Водночас, право платника податку на включення сплачених коштів до складу податкового кредиту виникає не з факту перевезення товару, а у зв'язку із оплатою його вартості постачальнику. Товаро-транспортні накладні, як і перевезення товару в цілому, не перебувають у безпосередньому зв'язку з фактом оплати товару. Тому, відсутність товаро-транспортних накладних в жодному разі не позбавляє платника податків на включення сплачених постачальникам сум до складу податкового кредиту. .

При цьому, з урахуванням норм статей 44 та 61 ПК України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Не є обґрунтованими і доводи відповідача про відсутність контрагентів за місцезнаходженням, оскільки чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит із знаходженням підприємства-постачальника за юридичною адресою.

При розгляді справи суд враховує постанови Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10 згідно з яким, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також: сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між: вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 14.07.2014р. №/10673 та №/10674, прийняті відповідачем є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2014р. №Ф- та від 03.02.2015р. №Ф-104-25, а також рішення № від 03.07.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (частина 3 статті 7 вказаного Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 зазначеного Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої вказаним Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 вказаного Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 вказаного Закону бази нарахування єдиного внеску.

Враховуючи те, що судом визнано протиправним збільшення суми грошового зобов'язання, які є базою для нарахування єдиного соціального внеску, тому вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2014р. №Ф- та від 03.02.2015р. №Ф-104-25, а також рішення № від 03.07.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд в цьому контексті також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» в якому зазначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними та достатніми доказами підставності та законності оскаржених рішень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 18.12.2014р. №75.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати, винесені Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2014р. №Ф- та від 03.02.2015р. №Ф-104-25; рішення № від 03.07.2014р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; податкові повідомлення-рішення від 14.07.2014р. №/10673 та №/10674.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 19 квітня 2016року.

Суддя А.Г. Гулик