Справа № 161/22110/13-а 2-а/161/1/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Справа № 876/1613/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.

за участі заявника ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про виправлення описки у виконавчому листі,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою в якій (з урахуванням доповнення від 24 грудня 2015 року) просив виправити помилки у змісті виконавчого листа від 17 листопада 2014 року, виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області 15 грудня 2014 року. Резолютивну частину виконавчого листа від 17 листопада 2014 року по справі №161/22110/13а, провадження №2-а/161/34/14, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 15 грудня 2014 року викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьк Волинської області призначити пенсію ОСОБА_2 як державного службовця з урахуванням абзацу 5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» з 20 листопада 2013 року».

09 лютого 2016 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у виконавчому листі - задоволено частково. Внесено виправлення у виконавчий лист по справі №161/22110/13-а, провадження №2-а/161/34/14, виданим 15 грудня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, а саме в описовій частині замість «цивільну» змінити на адміністративну» резолютивну частину після постанови Кабінету Міністрів України доповнити «№865». В задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про виправлення помилок у виконавчому листі.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт по справі зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що із змісту судового рішення не вбачається, що суд зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьк Волинської області призначити пенсію з урахуванням абзацу 5 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» з 20 листопада 2013 року, не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції постановив ухвалу від 09 лютого 2016 року неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку щодо відмови №10128/02-46 від 17 грудня 2013 року у призначенні йому пенсії державного службовця з урахуванням абз.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку вчинити дії, а саме: призначити йому пенсію державного службовця з урахуванням абз.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2014 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено. Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2014 року у справі №161/22110/13-а провадження №2-а/161/34/14 - скасовано та прийнято нову, якою позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Луцьку Волинської області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця ОСОБА_2 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Луцьку Волинської області призначити пенсію ОСОБА_2 як державному службовцю з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» з 20 листопада 2013 року.

15 грудня 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист від 17 листопада 2014 року справа №161/22110/13-а, в якому зазначено, що суд вирішив: «Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м.Луцьку Волинської області призначити пенсію ОСОБА_2 як державного службовця з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» з 20 листопада 2013 року».

Відповідно до ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із ст.259 Кодексу адміністративного судочинства України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неприбуття у судове засідання стягувача і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому листі, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом може бути оскаржено в загальному порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що в суду першої інстанції були відсутні підстави для викладання резолютивної частини виконавчого листа від 17 листопада 2014 року по справі №161/22110/13а, в іншій редакції ніж та яка є в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі №876/6841/14.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.196, ч.1 п.1 ст.199, ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2016 року по справі №161/22110/13-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук

Повний текст ухвали виготовлено 21 квітня 2016 року.