Справа № 760/4633/16-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/4633/16-а
Провадження № 2-а/760/481/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року, 13 годин 30 хвилин, м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю відповідача Гусака К. О., представника третьої особи-1 Костенко О. А., представника третьої особи-2 Любачевського В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві 1 батальйону 6 роти Гусака Костянтина Олександровича, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, прийняв таку постанову.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

11.03.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 098445 від 04.03.2016.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.04.2016 інспектор патрульної поліції УПП у м. Києві 1 батальйону 6 роти Гусак К. О. виніс постанову у праві про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 098445, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови випливає, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки порушив пункт 17.1 ПДР, а саме здійснив зупинку у смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Однак позивач не погоджується з винесеною постановою аргументуючи тим, що ні відповідач, ні інший патрульний поліції не бачили, що саме позивач керував транспортним засобом «BMW 320» державний номер НОМЕР_1 та здійснив зупинку у смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Крім цього зауважив, що події зазначені у оскаржуваній постанові відбувалися не за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, а біля станції метро, що територіально відноситься до бульвару Дружби Народів, 32-а.

Також позивач просив взяти до уваги, що відповідач не мав право здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення та виносити постанову на вулиці, оскільки справа про адміністративне правопорушення мала розглядатися за місцем знаходженням органу, який уповноважений законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції, згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Позивач зауважив, що при винесенні оскаржуваної постанови був позбавлений на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не навів жодних доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, не зазначив мотивів відхилення інших доказів, на які посилався його свідок проти накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На підставі вищезазначеного позивач стверджував, що постанова серії ПС3 № 098445 від 04.03.2016 про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та норм чинного законодавства України, у зв'язку з цим є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

У ході розгляду справи суд за клопотанням представника Управління патрульної служби у м. Києві Департаменту патрульної поліції залучив зазначене Управління до участі у справі третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак надіслав телеграму у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 24).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та стверджував, що оскаржувана у цій справі постанова є обґрунтованою та законною.

Представник третьої особи-1 у судовому засіданні просила суд враховуючи фактичні обставини справи, ухвалити законне рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи-2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності. На підставі вищезазначеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

04.03.2016 відповідач виніс постанову серії ПС3 № 098445, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 8).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 908445 від 04.03.2016 ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статтею 122 КУпАП.

Частина третя статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з статтею 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною третьою статті 122 КУпАП, покладено на органи внутрішніх справ (національну поліцію). Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений правомочним органом.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім цього, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі-Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4).

Відповідно пункту 1 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З матеріалів справи випливає, що позивач порушив пункт 17.1 ПДР, який передбачає, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 визначено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У судовому засіданні допитаний відповідач - інспектор поліції Гусак Костянтин Олександрович як свідок відповідно до частини першої статті 76 КАС.

Так, Гусак К. О. зазначив, що в момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення він разом з іншим інспектором стояв на смузі для руху транспортних засобів, оскільки оформляв попереднє адміністративне правопорушення.

Потім побачивши, що за 300 метрів від нього у смузі для руху транспортних засобів знаходився транспортний засіб «BMW 320» державний номер НОМЕР_1, він разом з іншим патрульним поліцейським почали направлятися до вищезазначеного автомобіля, але в цей момент водій транспортного засобу «BMW 320» державний номер НОМЕР_1 почав раптово здійснювати рух.

У зв'язку з цим, з метою охорони встановленого порядку правил дорожнього руху він подав сигнал про зупинку транспортного засобу позивача, після чого повідомив його про порушення правил дорожнього руху та попросив пред'явити документи, що посвідчують особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права керування транспортним засобом, для винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. З цього випливає обов'язок сторін доказувати факти (обставини). Цей обов'язок у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна доказати факти, на які вона посилається.

В свою чергу частина друга статті 71 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід звернути увагу, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлює, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд не враховує доводи позивача, що постанова про адміністративне правопорушення містить неправильні відомості щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки помилка, яку допустив відповідач при визначенні будинку є технічною та не впливає на суть розгляду справи.

В свою чергу суд на підставі матеріалів справи та показань свідка Гусака К. О. встановив факт порушення позивачем ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, розмір штрафу не перевищує санкцію вказаної статті, а тому законних підстав для скасування постанови у суду немає.

Таким чином, відповідач довів наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 098445 від 04.03.2016.

У зв'язку з цим суд констатує, що відповідач довів законність оскарженої постанови.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, заперечення відповідача позивачем спростовані не були, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення та пояснення свідка дають суду підстави зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статтею 122 КУпАП.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає встановленим вимогам норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позові у повному обсязі.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 9, 122, 222, 251, 268, 280, 283, 287- 289 КУпАП, 2, 69-71, 76, 86, 128, 158-163, 167, 171-2, 254 КАС, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві 1 батальйону 6 роти Гусака Костянтина Олександровича, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. В. Шевченко