Справа № 809/3861/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 квітня 2016 року м. Київ К/800/6197/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Розваляєва Т.С., перевіривши на предмет відповідності вимогам закону касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі за позовом Державної служби геології та надр України до ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу,

в с т а н о в и в :

Державна служба геології та надр України звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 29 грудня 2004 року № 3593. Позов умотивований тим, що за результатами перевірки підтверджено факт не виконання відповідачем без поважних причин протягом понад двох років мети спеціального дозволу на користування надрами - видобування корисної копалини, що є підставою для припинення користування надрами відповідно до пункту 6 частини першої статті 26 Кодексу України про надра.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Як установлено судами, що за результатами проведеної державною організацією «Західна територіальна інспекція державного геологічного контролю за веденням робіт по геологічному вивченню та використанню надр» Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (надалі - ДО «Західна ТІДГК») перевірки правил користування надрами і дотримання вимог спеціального дозволу при проведенні розробки і вивчення родовищ корисних копалин ФОП ОСОБА_1 (акт від 17 лютого 2010 року) встановлені такі недоліки: відсутній акт про надання гірничого відводу; відсутній план розвитку гірничих робіт на 2008-2009 роки; частково не виконано умови Держуправління екоресурсів у Івано-Франківській області (екологічна картка від 12 травня 2003 року № 202), а саме: до початку робіт не погоджено проект розробки родовища в держуправлінні навколишнього природного середовища та не отримано дозвіл на спецводокористування та дозвіл на викиди в атмосферне повітря; частково не виконано припис Карпатської ТІ ДГК від 08 лютого 2008 року.

Викладене стало підставою для ініціювання з боку ДО «Західна ТІДГК» у березні 2010 року перед Управлінням державного геологічного контролю питання про зупинення дії виданого відповідачу спеціального дозволу на користування надрами від 29 грудня 2004 року за № 3593, який і був зупинений згідно з пунктом 2 наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 03 вересня 2010 року № 370.

У подальшому, 30 червня 2011 року ДО «Західна ТІДГК» направила на адресу начальника Управління державного геологічного контролю Гончаренка В.В. лист щодо поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами, оскільки ФОП ОСОБА_1 виконано всі приписи перевірки.

Проте, 23 листопада 2011 року Державна служба геології та надр України повідомила відповідача про те, що питання поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами від 29 грудня 2004 року № 3593 на видобування глини Гірськівського родовища буде розглянуто за умови надання позитивного висновку спеціального державного геологічного підприємства, установи, організації, відповідно до пункту 27 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615.

Далі, в червні 2014 року Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» повідомило Державну службу геології та надр України про суб'єктів господарювання, власників спеціальних дозволів на користування надрами, які з 2011 року не видобувають користі копалини. В пункті 181 наданого переліку вказано спецдозвіл від 29 грудня 2004 року № 3593, отриманий відповідачем на видобування глини в Гірськівському родовищі Коломийського району, Івано-Франківської області. На підставі цієї інформації позивач виніс Наказ від 10 липня 2014 року № 221, яким відповідачу, як власнику спеціального дозволу на користування надрами, надано 10 календарних днів з моменту відправлення відповідного повідомлення для усунення порушень законодавства про надра.

А листом від 25 липня 2014 року відповідача повідомлено про невжиття ним заходів щодо поновлення дії, в тому числі, дозволу від 29 грудня 2004 року № 3593 на видобування глини Гірськівського родовища в частині проведення геологічної експертизи, та надано 10 календарних днів для усунення недоліків.

Відповідач, у свою чергу, надав позивачеві інформацію про те, що з 2011 року по 2013 рік не міг здійснювати видобуток, оскільки дія спецдозволу зупинена, окрім того вказав, що з 2011 року по даний час проводиться реконструкція (модернізація) Печеніжинського цегельного заводу, а також вказав, що 26 червня 2014 року уклав договори про проведення геологічної експертизи з метою виконання умови щодо поновлення дії спецдозволу.

За результатом судового розгляду суди дійшли висновку про поважність причин невикористання відповідачем Гірськівського родовища в спірний період. Такими причинами визнані наступні встановлені судами обставини: в вересні 2010 року дію спеціального дозволу на користування надрами зупинено, а тому відповідач з об'єктивних причини не мав змоги видобувати корисну копалину; Печеніжинський цегельний завод, для потреб якого здійснювався видобуток корисної копалини (глини), перебував на реконструкції, а тому потреби у видобутку на той час не було; відповідач хворіє більше трьох років, лікувався амбулаторно, нерегулярно, направлявся на стаціонарне лікування в кардіологічний відділ, внаслідок хвороби отримав третю групу інвалідності.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки відповідач навів поважні причини не використання надр, то відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 26 Кодексу України про надра.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення його без змін, заявник звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування такого рішення та ухвалення рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 березня 2016 року названу касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 213 КАС України та відсутністю доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження. Недоліки касаційної скарги усунуті заявником у строк, установлений судом, а також надані докази поважності пропуску вказаного строку.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Доводи касаційної скарги зводяться до невжиття відповідачем заходів щодо поновлення дії дозволу від 29 грудня 2014 року № 3593 в частині проведення геологічної експертизи та неподанням звітності за формою 5-гр.

Поряд із цим, підставою для ініціювання цього судового провадження, як зазначено вище, контролюючий орган визначив пункту 6 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, згідно з яким право користування надрами припиняється у разі, якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами.

У випадку, що розглядається, передбачена процитованою нормою спеціальна умова для припинення користування надрами залежить виключно від терміну невикористання надр (понад 2 роки) та поважності причин їх невикористання.

Отже, виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які би дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України,

у х в а л и в :

1. Визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі за позовом Державної служби геології та надр України до ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу.

Суддя Т.С. Розваляєва