Справа № 808/513/16
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Справа № 808/513/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ

про: визнання протиправними дій та скасування постанов, -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (договір б/н від 23.12.2015)

від відповідача - Москаленко Є.А. (довіреність № 11 від 02.01.2016)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про

- визнання протиправними дій щодо неналежного повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження та винесення постанов про стягнення виконавчого збору від 13.12.2013 та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 08.06.2015,

- визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2013 та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 08.06.2015.

Ухвалою суду від 15.03.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/513/16, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21.03.2016.

Ухвалою від 21.03.2016 провадження у справі зупинено на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України, для надання додаткових доказів до 06.04.2016.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог, зазначав, що не отримавши у встановлений законодавством строк постанови про відкриття провадження від 06.12.2013, він фактично був позбавлений можливості скористатися правами, наданими абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Невиконання державним виконавцем вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" призвело до незаконного винесення постанов про стягнення з нього виконавчого збору та незаконного винесення постанов про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору і стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Представник відповідача позов не визнав. Заперечуючи проти позову зазначив, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена позивачу за вих. № 36280 простою кореспонденцією згідно реєстру, у зв'язку із відсутністю у відділі достатньої кількості поштової марочної продукції та значною кількістю вихідної кореспонденції.

При винесені постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження та виведенні їх в окреме виконавче провадження, державний виконавець керувався ст. 27, 28 Закону України "Про виконавче провадження" та п.3.7.1 та п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, які чітко регламентують його дії при здійсненні виконавчого провадження.

Законодавством не передбачено обов'язок державного виконавця впевнитись в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, але обов'язок щодо початку примусового виконання рішення та винесення постанови про стягнення виконавчого збору чітко визначений ст.ст. 27, 28 Закону України "Про виконавче провадження" та п.3.7.1 та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ст.160 КАС України в судовому засіданні 06.04.2016 сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у т.ч. на підставі рішень третейського суду; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Він здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

За приписами ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження. Відповідно до вимог ч. 2 цією норми, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, в провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/6404/2012 від 28.09.2012, виданого Індустріальним районним судом м Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу 201151,50 грн.

06.12.2013 державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 41115640 та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення, а саме до 12.12.2013, про що зазначено у постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

За приписами ст.ст. 25, 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір.

Стаття 30 вказаного Закону визначає, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримано боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, у зв'язку із відсутністю фінансування у 2015 році витрат на відправку рекомендованої кореспонденції постанова направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 36280 простою кореспонденцією згідно реєстру.

28.05.2015 за Вх.№ 5458/03/4-48 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції надійшла заява стягувача у якій зазначено, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконав зобов'язання перед ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість відсутня взагалі.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

08.06.2015 за Вих. № 20726 керуючись п.8 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду але виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуті, а виділено в окреме виконавче провадження для подальшого стягнення.

08.06.2015 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 47786386 про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави в сумі 20115,15 грн. на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.12.2013

08.06.2015 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з мене на користь Ленінського ВДВС витрат на проведення виконавчих дій в сумі 200,00 грн. на підставі постанови від 08.06.2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Тобто, відповідачем порушений передбачений Законом України "Про виконавче провадження" порядок і направлення постанов і стягнення виконавчого збору, а, відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору винесена безпідставно, в порушення приписів Закону України "Про виконавче провадження України" і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження мають право звернутись до суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їх права, свободи чи інтереси.

Суд також бере до уваги, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією (та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167, 181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Москаленко. Є.А., щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та винесення постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.12.2013 року і про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 08.06.2015.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Москаленко Є.А. про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.12.2013 ВП № 41115640 та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 08.06.2015 ВП № 41115640.

Судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко