Справа № 2а-2218/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/11490/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2011 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року в справі за позовом Очаківського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення одноразової компенсації та щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року Очаківський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом у якому зазначав, що відповідач в порушення вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» сплатив одноразову компенсацію та щорічну допомогу на оздоровлення у 2009-2010 роках в розмірах, що не співвідносяться з мінімальною заробітною платою, встановленою законом України про Державний бюджет на відповідні роки, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку просив стягнути.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2011 року позов задоволено: стягнуто 35 568 грн. в рахунок неотриманої одноразової компенсації та неотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову: зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 4 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням виплаченої суми. Позовні вимоги в частині стягнення одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії і на підставі статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на одноразову компенсацію та щорічну допомогу на оздоровлення, яку у 2009 році сплачено в розмірі 100 грн., у 2010 році - 90 грн.

Вирішуючи спір міськрайонний суд виходив з того, що дії відповідача суперечать вимогам статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є протиправними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з частиною позовних вимог та не просив його поновити; вимоги про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік є обґрунтованими.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачені компенсації (грошова допомога на оздоровлення) за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн.; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 грн.

Проте такий розмір допомоги не відповідав встановленому статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру щорічної допомоги.

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у 2010 році таке право використано не було, а тому вказана норма не підлягала застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення у 2010 році застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а виплачений розмір зазначеної допомоги за 2010 рік не відповідає вимогам закону.

За таких підстав висновок судів попередніх інстанцій щодо неправомірності дій відповідача по виплаті щорічної допомоги у 2010 році є обґрунтованим.

Також правомірним є висновок апеляційного суду про залишення частини позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутністю заяви про його поновлення.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: