Справа № 810/764/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/2790/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року

по справі №810/764/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гараж Мобайл Груп» (надалі - ТОВ «Гараж Мобайл Груп»)

до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (надалі - ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 26.09.2014р. №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Гараж Мобайл Груп»зазначає, що рішення суду другої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом апеляційної інстанції надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гараж Мобайл Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Компанія БТС» та ТОВ «ДФ Плюс» за березень 2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 29.08.2014 року №454/22-3/35040775.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п.200.1, 200.2 ст.200 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 року №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1947000,00 грн., з яких: 1298000,00 грн. - за основним платежем та 649000,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем первинні документи не підтверджують в повному обсязі обставин здійснення господарських операцій, у зв'язку з чим нарахування грошового зобов'язання податковим органом згідно спірного податкового повідомлення-рішення є правомірним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України).

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що умовою виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є реальне виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Гараж Мобайл Груп» (замовник) та ТОВ «Компанія БТС» (виконавець) було укладено договір від 01.03.2014 року №17 про надання клінінгових послуг

Згідно Додатку № 1 до вказаного договору виконавець повинен був надавати послуги з прибирання, які розташовані по всій території України, що складається з 240 об'єктів торгівлі.

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Компанія БТС» (виконавець) було укладено договір від 01.03.2014 року №18, за умовами якого виконавець зобов'язувався організувати та забезпечити надання послуг з ручного завантаження та розвантаження вантажу на складі замовника, включаючи весь комплекс пов'язаних з ними операцій по укладанню і кріпленню вантажу, його сепаруванню тощо. Послуги надаються за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 22.

На підтвердження реальності виконання зазначених договорів, позивачем надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг), звіт про виконані роботи, податкові накладні, платіжні доручення.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції на підтвердження правомірності формування податкового обліку за наслідками вищезазначених господарських операцій, позивачем додатково надано наказ від 01.03.2014 р. №01/03/2014-10 про призначення відповідальних за здійсненням контролю за ходом виконання робіт.

Також надано копію звіту начальника відділу логістики, згідно якого до послуг по розвантаженню вантажу представниками ТОВ «Компанія БТС» входить ручне завантаження на автомобільний транспорт та розвантаження упаковок на склад, розкривання упаковок, підрахунок кількості одиниць товару, перевірка комплектності кожного товару, перевірка кількості і якості, в якому зазначено інформацію про кількість упаковок, які були розвантажені представниками ТОВ «Компанія БТС».

Вказаним наказом також визначався контроль щодо прибирання, який здійснювався в 240 магазинах, а саме визначено конкретних відповідальних осіб по конкретних адресах. Відповідальними за здійснення контролю за виконанням контрагентом послуг комплексного прибирання в магазинах було призначено менеджерів з питань регіонального розвитку. Копії звітів таких менеджерів по торгівельних точках за підсумками місяця наявні в матеріалах справи.

Надані позивачем документи, зокрема звіти відповідальних осіб про виконання робіт та послуг за договорами, оборотна відомість ТОВ «Гараж Мобайл Груп» (собівартість) за період з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р., підтверджує наявність товарів на складі; договори оренди та суборенди нежитлових приміщень підтверджують відношення позивача до приміщень, в яких здійснювалося прибирання приміщень, копії яких наявні в матеріалах справи (8 томів).

Згідно таких договорів, позивач орендує площі, де розміщуються магазини, в яких надавались послуги прибирання. Копії договорів оренди підтверджують право користування приміщенням, де знаходяться магазини та додатково підтверджує, що позивач потребував у здійсненні прибирання таких приміщень.

Оборотно-сальдова відомість свідчить про обсяг закупленого товару, розвантаження-навантаження якого здійснювалося ТОВ «Компанія БТС».

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції позивача з його контрагентом здійснювалися в межах звичайної господарської діяльності підприємств, а тому вони є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, які містять усі обов'язкові реквізити та розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Судом апеляційної інстанції цілком вірно та обґрунтовано не взято до уваги доводи податкового органу про нікчемність укладених правочинів, оскільки останнім не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 26.09.2014р. №.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Приймаючи до уваги те, що сплату судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 року відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області судовий збір в сумі 5846,40 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун