Справа № 815/7276/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/7276/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці ДФС про признання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» (далі - Позивач, або ТОВ «ІПГ «Майстер») з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС (далі - Відповідач, або Одеська митниця ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060702/2015/000011/2, прийняте Одеською митницею ДФС 05.12.2015 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

03.12.2015 року Позивачем подано електронну митну декларацію за № 500060702/2015/008312 з метою митного оформлення вантажу (синтетичні штапельні волокна), що надійшов від виробника-постачальника D&S INTERNATIONAL (Німеччина) за прямим контрактом № DNS 13036 від 27.12.2013 року на умовах FOB SHANGHAI, Китай, Incoterms-2010. Митна вартість товару визначена за основним методом (за ціною контракту) 28679,20 дол. США. За результатами проведеного контролю державним інспектором митного органу 03.12.2015 року Позивача повідомлено про виявленні розбіжності у поданих документах та витребувано додаткові документи. На вимогу митного ним надано усі витребувані документи та добровільно надані ще і додаткові документи для підтвердження задекларованої митної вартості. 05.12.2015 року Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості заявленого Позивачем до декларування товару № 500060702/2015/000011/2. Позивач вважає зазначене рішення незаконним, оскільки в ньому містяться «розбіжності», про які декларанта не повідомлено (у додатково наданих документах), внаслідок чого декларант фактично позбавлений можливості їх спростувати або виправити задля доведення задекларованої митної вартості за ціною контракту. Також, на думку Позивача, зазначені так звані «розбіжності» не впливають на розрахунок митної вартості товару та ставку мита, що підтверджується УКТЗЄД, а саме Закону України «Про Митний тариф України», за яким товар за кодом «Волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню і не оброблені іншим способом для прядіння: - з поліефіру». Крім того, Позивач зазначив, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого ним товару за шостим (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару. Також, як вказав Позивач, оскаржуване рішення винесено без проведення консультацій, проведення яких декларант вимагав у письмовій формі за заявою. За таких обставин, Позивач вважає, що останнім для митного оформлення товару були надані всі необхідні документи, які надавали можливість встановити його митну вартість, а то у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів та для застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості.

В судовому засіданні 21.03.2016 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, зазначених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях (а.с. 115-117).

В судове засідання, призначене на 21.03.2016 року, представник Відповідача, для розгляду справи по суті не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Судом визнано неявку представника Відповідача неповажною, та, на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності Відповідача.

Представником Відповідача надано до суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 50-57). Так, в обґрунтування заперечень проти позову Відповідач зазначив, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності. У зв'язку з викладеним, у відповідності до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. На вимогу митного органу декларантом ТОВ «ІПГ «Майстер» були надані додаткові документи, перелік яких наведений Відповідачем у поданих запереченнях, проте, враховуючи, що ці документи, також, містили розбіжності, на підставі ч.1 ст.55 МК України, Відповідачем було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено його за резервним методом, про що прийнято відповідне рішення. У своїх запереченнях Відповідач наводить обставини, через які ним неможливо було застосувати перші п'ять методів митної вартості, визначені у МК України, у зв'язку з чим ним було прийнято рішення про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів. Враховуючи викладені обставини та положення ч.6 ст.54 МК України, Відповідач вважає, що Одеською митницею було правомірно прийнято рішення щодо коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У зв'язку із неявкою до судового засідання представника Відповідача, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі приписів ч.6 ст.128 КАС України ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення проти позову та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

03.12.2015 року ТОВ «ІПГ «Майстер» до митного оформлення був заявлений товар «Волокна штапельні синтетичні, не піддані кардо- чи гребенечесанню, не просочені і не оброблені іншим способом, для прядіння з поліефіру: розміром та завширшки 32,64 мм: НСS 15D*64 мм - 40 мішків; HCS 7D*32 мм - 8 мішків, MICS 1,1 D*38 мм - 20 мішків, торговельна марка «Huvis», виробник «Huvis Sichuan», країна виробництва CN», за МД № 500060702/2015/008312.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості зазначеного товару Позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) №DNS13036 від 27.12.2013 року, рахунок-фактура (інвойс) № А3-15-0352 від 26.10.2015 року, прайс-лист від 15.10.2015 року, копія митної декларації країни відправлення № 13406373 від 28.10.2015 року та інші документи, перелічені в графі 44 МД.

Під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, нібито, містяться розбіжності, а саме: в наданому до митного оформлення прайс-листі від 15.10.2015 року відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює ідентифікацію з конкретною поставкою; в перекладі копії митної декларації відправлення № 13406373 від 28.10.2015 року зазначено інший номер контейнеру, ніж в інших товаросупровідних документах та інші розбіжності.

З огляду на викладене, згідно ч.3 ст.53 МК України, декларанта було зобов'язано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації фірми - виробника товару.

На вимогу митного органу декларантом ТОВ «ІПГ «Майстер» додатково надано такі документи: виписку з бухгалтерської документації (а.с.87), довідку про ціну товарів, видану ТПП №СИО-а00862 від 04.12.2015 року (а.с.83), специфікації виробника від 26.10.2015 року (а.с.88-93), сертифікат про походження №ССРІТ09 від 28.10.2015 року (а.с.94-96), уточнений переклад експортної декларації виробника, лист №1136 від 04.12.2015 року (а.с.97).

Разом з тим, враховуючи, що в наданому до митного оформлення прайс-листі від 15.10.2015 року відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює ідентифікацію з конкретною поставкою, а також з огляду на те, що в поданих до митного оформлення коносаментах №G78543W від 01.12.2015 року, №SZ20152088 від 03.11.2015 року, копії митної декларації відправлення №13406373 від 28.10.2015 року та два варіанти перекладу різняться між собою, ідентифікаційні номери контейнеру, назва судна, яким здійснювалося транспортування зазначеної поставки товару та номер рейсу, на підставі ч.1 ст.55 МК України, Відповідачем було здійснено коригування митної вартості заявленого Позивачем товару та визначено його за резервним методом до 1,32 дол. США/кг (МД №500060001/2015/000174 від 06.01.2015 року), про що прийнято відповідне рішення № 500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року.

Не погоджуючись із рішенням Відповідача про коригування митної вартості товару, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 52, 53 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно вимог ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов'язок доведення митної вартості товару заявленого до декларування лежить на декларанті. Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Зазначена позиція суду відповідає позиції, висловленій Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), в яких вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товарів заявлених у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Проте, Відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що Позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого Позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

З оскаржуваного рішення Відповідача про коригування заявленої митної вартості товару за резервним методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі документів поданих ТОВ «ІПГ «Майстер».

Більш того, в оскаржуваному рішенні, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності визначеної Позивачем митної вартості заявлених до декларування товарів, Відповідач послався на те, що в наданому Позивачем до митного оформлення прайс-листі від 15.10.2015 року відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює ідентифікацію з конкретною поставкою, в перекладі копії митної декларації відправлення №13406373 від 28.10.2015 року зазначено інший номер контейнеру, ніж в інших товаросупровідних документах, а також зазначив, що були і інші розбіжності.

Проте, в самому рішенні Відповідача не вказано, які ще, окрім викладених, останнім були встановлені розбіжності в поданих Позивачем документах.

Разом з тим, як зазначалось судом вище, за змістом наведених норм МК України, право митного органу на витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої ним митної вартості не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям такого рішення обставин, з настанням яких МК України і дає їм право на витребування додаткових документів та подальше коригування заявленої декларантом митної вартості.

Таким чином, за обставин відсутності у рішенні митного органу посилань на передбачені Законом підстави для витребування додаткових документів та відповідно на обставини, що свідчать саме про не підтвердження декларантом заявленої митної вартості товарів із зазначення щодо саме яких показників митної вартості у митного органу виникли сумніви та які показники він вважає не підтвердженнями із наданням можливості декларантом усунути такі недоліки, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

В даному випадку, як на підставу для не визнання заявленої Позивачем митної вартості товарів, Відповідач посилається на те, що в наданому Позивачем до митного оформлення прайс-листі від 15.10.2015 року відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), що унеможливлює ідентифікацію з конкретною поставкою, в перекладі копії митної декларації відправлення від 28.10.2015 року № 13406373 зазначено інший номер контейнеру, ніж в інших товаросупровідних документах.

Проте, вказані обставини жодним чином не свідчать про не підтвердження Позивачем саме митної вартості заявленого ним до декларування товару.

Більш того, як вірно зазначено Позивачем, у прайс-листі і не повинно бути визначено покупця товару (будь-яка його ідентифікація, зокрема, щодо реквізитів контракту), оскільки пропозиція, визначена у прайс-листі, до необмеженого кола покупців, а ідентифікація покупця здійснюється у комерційній пропозиції, як і відбулося в оскаржуваному випадку.

Так, як вбачається із наданого Позивачем до митного оформлення комерційного інвойсу №А3-15-0352 від 26.10.2015 року, в ньому чітко вказано номер та дата контракту, на підставі якого він виставляється - зовнішньоекономічний договір (контракт) №DNS 13036 від 27.12.2013 року.

Також, посилання Відповідача на те, що в поданих до митного оформлення коносаментах №G78543W від 01.12.2015 року, №SZ20152088від 03.11.2015 року, копії митної декларації відправлення №13406373 від 28.10.2015 року та двох її варіантів перекладу різняться між собою ідентифікаційні номери контейнеру, назва судна, яким здійснювалося транспортування зазначеної поставки товару та номер рейсу, спростовуються наданими Позивачем до митного оформлення та додатково: коносаментами, експортній декларації та уточненого перекладу до неї, в яких зазначено контейнер MRKU0721090, назва судна WIDE CHARLIE, номер рейсу 543 W.

В свою чергу, з наданих Позивачем до митного оформлення документів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що ціна поставляємого Позивачем товару, визначена ним в поданій МД у розмірі 1,22 та 1,42 дол. США кг за нетто, цілком відповідає ціні цього товару, що визначена у комерційному інвойсі від 26.10.2015 року № А3-15-0352, прайс-листі від 15.10.2015 року, а також даним наданої додатково виписки із бухгалтерської документації, яка містить відомості щодо перерахування загальної вартості поставки визначеної в МД у сумі 28679,20 дол. США, та не є нижчою (а навпаки співпадає), від вартості цього товару, що визначена Одеською регіональною торгово-промисловою палатою у довідці від 04.12.2015 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що Позивачем надані Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України та дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті Позивачем на користь продавця. Декларантом в повному обсязі виконані вимоги митниці про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Таким чином, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Крім того, суд вважає, що митним органом необґрунтовано застосовано резервний метод визначення вартості товару.

Так, ст.57 МК України закріплений обов'язок митниці кожний наступний метод застосовувати лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді (ч.6 ст.55 МК України).

Однак, Відповідач, в порушення приписів ст.57 МК України, прийняв рішення про коригування заявленої Позивачем митної вартості без проведення відповідних консультацій, що декларант вимагав провести у письмовій формі, у порядку ч.6 ст.55 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого ТОВ «ІПГ «Майстер» товару за шостим (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а відповідно просто взято таку ціну з цінової бази митниці, без врахування, що Позивачем пред'явлено до декларування різний товар.

Зазначені обставини не можуть свідчити про додержання послідовності визначення методів визначення митної вартості та правильності коригування митної вартості товару.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обгрунтованості прийнятого ним рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ІПГ «Майстер» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 гривень, сплачені згідно з платіжним дорученням (а.с.8).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ «Майстер» до Одеської митниці ДФС про признання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060702/2015/000011/2 від 05.12.2015 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС (юридична адреса: вул. Гайдара, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПГ Майстер» (юридична адреса: 65025, м. Одеса, 19 км. Старокиївської дороги, 4, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.