Справа № 263/3696/16-а
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2а/263/86/2016
№263/3696/16а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши в залі суду в м.Маріуполі у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача з вимогами про скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. від 16 березня 2016 року у справі № 321. Просить скасувати зазначену постанову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення нею правопорушення, зокрема, вона є приватним підприємцем та останні 15 років здійснює свою підприємницьку діяльність згідно наданих їй дозволів в АДРЕСА_1 (площа торгівельної палатки 4 кв.м.). Протокол та постанова складені всупереч вимогам КУпАП.

Також зазначила, що п.п.17 п.15.1 Правил благоустрою м.Маріуполя передбачає заборону особам самостійно встановлювати зовнішню рекламу, торгівельні лотки, павільйони, кіоски, металеві гаражі, які є стаціонарними об'єктами. Правилами не передбачено відповідальності за торгову діяльність через торгівельну палатку. Вказує, що відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано її тяжке матеріальне становище та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі - 1700грн.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з вищезазначених підстав. Додатково пояснила, що протягом 2016р. неодноразово зверталася до представників місцевого самоврядування (Маріупольської міської ради, Жовтневої рай адміністрації Маріупольської міської ради) за оформленням дозволу для торгової діяльності. Проте, усі її звернення були проігноровані, натомість інспекція міської ради з благоустрою склала відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП. При складанні даного протоколу були порушені вимоги КУпАП.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, оскільки оскаржувана постанова була винесена законно та обґрунтовано на підставі складеного адміністративного протоколу, тому підстав для її скасування немає. Додатково пояснила, що на даний час міської владою не прийнято та не встановлено порядку видачі дозволів для проведення підприємницької діяльності у виді торгівлі через торгівельну палатку (виносної торгівлі). Крім того вважає, що позивачка самовільно захопила земельну ділянку.

Вислухавши сторони. дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що інспекцією міської ради з благоустрою м.Маріуполя 09.02.2016 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 за порушення п.п.17 п.15.1 Правил благоустрою території м.Маріуполя, а саме: самовільне встановлення торгівельного намету на об'єкті благоустрою по АДРЕСА_2.

16.03.2016 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради була розглянута справа № 321 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі 1700 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП складається протокол уповноваженою на те особою виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Такий протокол за формою та змістом повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративне правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП протоколи мають право складати посадові особи уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Відповідачем зазначений протокол був прийнятий до розгляду, за наслідками якого було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Суд вважає, що спірна постанова не відповідає вимогам п.п.6,7,8 ч.3 ст.2 КАС України, тобто прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття постанови, оскільки відповідачем були порушені вимоги ст.33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Дані обставини та заперечення позивача комісією при розгляді справи не були враховані, зокрема, стягнення невмотивовано було визначено в максимальному розмірі.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно із ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, представник відповідача самостійно зазначив, що міською радою не розроблено правил отримання дозволів на здійснення подібною підприємницької діяльності, а численні звернення позивачки були проігноровані та на них не надано жодної відповіді.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП здійснювалось із суттєвими порушеннями вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим дії відповідача не можуть вважатися правомірними, а постанова винесена за наслідком такого провадження підлягає скасуванню.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст. ст. 2, 8-11, 88, 116, 159, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16 березня 2016 року № 321 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в сумі 1700 гривень за ст.152 КУпАП на ОСОБА_1, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 21 квітня 2016 року.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2016 року.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня її оголошення.

Суддя О.М.Томілін