Справа № 522/502/16-а
Суддя: Тарасов А. В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/502/16-а
Провадження № 2-а/522/229/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу адміністративної юрисдикції за скаргою ОСОБА_1 на дії інспектора патрульної поліції, сержанта роти №3 Марукова Олександра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 13.01.2016 року звернулася позивач ОСОБА_1 зі скаргою на дії інспектора патрульної поліції, сержанта роти №3 Марукова О. В. та просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення, закрити провадження у справі, зазначаючи, що позивач була неправомірно притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

06.01.016 року, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2140 легковий універсал, д/н НОМЕР_1, позивача було зупинено інспектором патрульної поліції 3 роти 2 батальйону сержантом Маруковим О.В, який зазначив, що на перехресті вона проїхала на забороняючий знак світлофора «червоний», чим порушила ч.2 ст. 122 КУпАП України.

Постановою інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону сержантом Маруковим О.В, серії ПС1 №922322 від 06.01.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за те, що 06.01.2016 року о 02 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем, на перехресті Херсонське шосе -1 Інгульська вулиця, для надання переваги у русі не зупинилась перед 5.3, 5.62 «місце зупинки» за напрямком руху та проїхала перехрестя при вімкненому забороняючому сигналі світлофора «червоне», чим порушила п.п. 8.1, 16,3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

В тексті постанови, як зазначає позивач, вказано, що вона проїхала на «вімкнений» (тобто такий, що не працює, або вимкнений), а не «ввімкнений» (включений, працюючий) знак світлофора.

На прохання пред'явити відеозапис, скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідачем відмовлено, положень статей 307,308 КУпАП України, а також прав, передбачених ст. 268 КУпАП, права, порядку та строку оскарження постанови згідно з ст. 267-289 КУпАП роз'яснено не в повному обсязі, про що позивач зазначила в постанові.

Позивач вважає постанову неправомірною та безпідставною, вказує, що правил дорожнього руху не порушувала, жодних доказів скоєння правопорушення відповідач не надав, а своїми діями порушив норми діючого законодавства та її права.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 01.03.2016 року адміністративну позовну заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач вказує, що постанову винесено правомірно, вимог законодавства дотримано. При складенні постанови позивачу було роз'яснено її права, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.01.016 року, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2140 легковий універсал, д/н НОМЕР_1, була зупинена відповідачем на підставі порушення п.п. 8.1, 16,3 ПДР. Постановою інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону сержантом Маруковим О.В, серії ПС1 №922322 від 06.01.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривен, у зв'язку з тим, що 06.01.2016 року о 02 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем, на перехресті Херсонське шосе -1 Інгульська вулиця, для надання переваги у русі не зупинилась перед 5.3, 5.62 «місце зупинки» за напрямком руху та проїхала перехрестя при ввімкненому забороняючому сигналі світлофора «червоне», чим порушила п.п. 8.1, 16,3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

З показань свідка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходився в автомобілі ВАЗ 2140 легковий універсал, д/н НОМЕР_1 на час складення постанови вбачається, що позивач на червоне світло не перетинала перехрестя, жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення зі сторони відповідача надано не було.

З тексту рапортів рядових поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які разом з відповідачем здійснювали патрулювання, вбачається, що позивач здійснила проїзд на червоне світло світлофора, після зупинення співробітниками патрульної служби правопорушення визнала, вказуючи, що більше доби знаходиться за кермом, втомлена та могла не помітити червоне світло світлофора. Після складення постанови про адміністративне правопорушення позивачу було роз'яснено її права та обов'язки, після чого вона поставила свій підпис в постанові.

Надаючи оцінку рапорту рядових поліції, суд зазначає, що оскільки вказані особи є колегами відповідача, судом ставиться під сумнів об'єктивних характер обставин, викладених в рапорті.

Так, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому дійсно, згідно ст. 251 КпАП України, доказом в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються також й протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідачами не надано жодного доказу, окрім постанови по справі про адміністративне правопорушення та рапорту працівників поліції, що містить дані про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а враховуючи те, що вищезазначені документи містить суб'єктивний виклад обставин по справі про адміністративне правопорушення, здійснений не на підставі об'єктивного, повного, всебічного розгляду справи, суд приймає до уваги посилання представника позивача на необґрунтованість ухваленої постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень процесуального закону, а також співвідношення з нормами КпАП України, свідчить про те, що під час розгляду справи в порядку КАС України, дані зазначені в постанові, яка складена виключно на підставі розсуду відповідної посадової особи, втрачають свою доказову силу та пріоритетний характер, враховуються, виключно як доказ з викладенням позиції співробітника поліції, на час його складення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Встановлено, що постанова не відповідає зазначеним вимогам оскільки відсутні будь-які дані про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Жодних доказів відеофіксації правопорушення відповідачем до суду не надано. Протоколу про адміністративне правопорушення складено не було, не зважаючи на те, що позивач наполягала на цьому.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що в тексті постанови вказано, що вона проїхала на «вімкнений» (тобто такий, що не працює, або вимкнений), а не «ввімкнений» (включений, працюючий) знак світлофора. Ст. 283 КУпАП встановлюється перелік вимог, яким повинна відповідати постанова у справі про адміністративне правопорушення. Допущення помилки чи описки в постанові не виключає факту вчинення правопорушення, оскільки така граматична помилка допущена в описовій частині постанови, після чого дана кваліфікація вчиненого правопорушення, з чого можна зробити однозначний висновок щодо вчиненого правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесення постанови та не надано достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що за недостатністю доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, існують передбачені законом підстави для задоволення позову.

За змістом статті 293 КУпАП, суд при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову в частині закриття провадження по справі, слід відмовити. Так, відповідно до ст. 247 КпАП України, обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 284 КпАП України орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, суд констатує наявність підстав для закриття провадження по справі, однак враховуючи, що ухвалення вказаної постанови є компетенцією органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, відмовляє в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.9, 11, 71, 159, 160, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії інспектора патрульної поліції, сержанта роти №3 Марукова Олександра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі- задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №92 2322 від 06.01.2016 року стосовно ОСОБА_1.

В задоволенні позовної заяви в частині зобов'язання закриття провадження по справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя А.В. Тарасов

13.04.2016