Справа № 807/1271/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1271/15
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Cтенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - в судове засідання не з"явилася,

відповідача: Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області - представник Беззаботнов В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненим позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 11 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 квітня 2016 року.

02 липня 2015 року, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, яким просила: 1) визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 05.05.2015 року № (форма "Р") про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 170,00 грн.; 2) скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 05.05.2015 року № ( форма "Р") про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 170,00 грн.

30 листопада 2015 року, позивач уточнила позовні вимоги та виклала їх у наступній редакції : 1).визнати протиправним податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 05.05.2015 року № ( форма "Р") про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 170,00 грн.; 2) скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 05.05.2015 року № ( форма "Р") про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 170,00 грн.; 3) провадження по справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення та звільнити мене від адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням трьохмісячного терміну накладання адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2015 року позивач отримала в Мукачівській ОДПІ ГУ ДФС податкове повідомлення рішення від 05.05.2015 року № (форма «Р») на підставі акту перевірки № 616/1701/НОМЕР_2 від 23.04.2015 року яким встановлено порушення пп.49.18 1 п. 49. 18 ст. 49 Податковою кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 170,00 гривень. Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач звернулася до Головного управління ДФС у Закарпатській області з відповідними скаргами, проте за результатами розгляду останніх податкове повідомлення рішення від 05.05.2015 року № (форма «Р») залишені без змін. Позивач вважає, що з її боку відсутня вина, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, оскільки несвоєчасно подала податкову звітність що пов'язано із недосконалістю забезпечення електронного цифрового підпису та посиленого сертифікату відкритих ключів АЦСК ІДД ДФС. На підставі чого вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим вони є протиправними та підлягають скасуванню.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак 11.04.2016 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 за наявними матеріалами справи. Уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, (а.с. 41,57,80,95).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з мотивів наведених у письмових запереченнях, вважає такі вимоги безпідставними і такими, що підлягають спростуванню, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначивши, що Мукачівською ОДПІ у квітні 2015 року проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 Перевіркою встановлено, що в порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не подала до податкової інспекції декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (граничний термін подання 20.04.2015 року), що і сама позивач визнає в адміністративному позові . Окрім того, обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилається на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення , зокрема на статті 38, ч. 2 ст. 38, ст. 247 КУпАП, що на думку відповідача є не коректним, оскільки дані обставини регулюються Податковим законодавством. Податкове повідомлення-рішення від 05.05.2015р. № є правомірними та такими, що прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Мукачівською ОДПІ у квітні 2015 року проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 термінів надання податкової звітності з податку на додану вартість .

За результатами перевірки складено акт перевірки від 23.04.2015р. №616/17-1/НОМЕР_2, яким встановлено, що в порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не подала до Мукачівської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (граничний термін подання 20.04.2015).

За наслідками вищевказаного акту перевірки та на підставі пп.54.3.1 п.54.3 ст.5 4 Податкового кодексу України, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України 05 травня 2015 року відповідачем стосовно позивача прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким встановлено порушення п.49.18.1 п.49.18 статті 49 ПК та визначено до сплати 170,00 грн. штрафної санкції за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, ( а.с. 14).

Вважаючи прийняте Мукачівською ОДПІ рішення протиправним, позивач оскаржила його в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління ДФС у Закарпатській області про результати розгляду скарги від 14.05.2015 року на податкове повідомлення - рішення № - залишено без змін, а скаргу позивача залишено без задоволення, ( а.с. 5-7).

Відповідно до п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами і доповненнями) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Щодо доводів позивача про причини несвоєчасності подачі в податкову інспекцію податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п.49.4 ' ст.49 Податкового кодексу України акредитований центр сертифікації ключів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, безоплатно надає особам, які мають намір подавати податкову декларацію в електронній формі, послуги у сфері електронного цифрового підпису.

Згідно ст. 1 Закону України від 22.05.2003№ 852-ІV "Про електронний цифровий підпис" у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; засвідчення чинності відкритого ключа -процедура формування сертифіката відкритого ключа; посилений сертифікат відкритого ключа (далі - посилений сертифікат ключа) - сертифікат ключа, який відповідає вимогам цього Закону, виданий акредитованим центром сертифікації ключів, засвідчувальним центром, центральним засвідчувальним органом.

Відповідно до вимог п.7 розд. ІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008р. №233 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за №320/15011) підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий , підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Відповідно до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітній (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно п.1. п.2 розд. ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (затвердженого наказом Міністерства фінансів України, від 23.09.2014 року, № 966 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2014р. за №1267/26044) декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк до підрозділу контролюючого органу, яким здійснюється приймання податкової звітності, за формою, встановленою на дату подання. Декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом не встановлено обставин, які б спростовували висновки податкового органу.

Щодо доводів адміністративного позову, що позивач неодноразово зверталася до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС для отримання електронного ключа для забезпечення накладення цифрового підпису та посиленого сертифікату відкритих ключів, однак скористатися такими так і не змогла, то суд вважає за необхідне зазначити, що предметом оскарження у даній справі є податкове повідомлення -рішення, яке винесено відповідно до податкового кодексу України, а не дії податкової щодо забезпечення цифрового підпису. Крім того, позивач доказів оскарження таких дій суду не надала, а тому такі доводи адміністративного позову не можуть прийнятися судом як обгрутновані.

Щодо посилань позивача на застосування Кодексу про адміністративні правопорушення, то суд вважає хибним таке посилання, оскільки суду не надано жодних доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтями КУпАП, чим у даному випадку є постанова про адміністративне правопорушення, та не заявлено вимог щодо її оскарження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вже зазначалося судом, предметом розгляду у даній адміністративній справі є протиправність податкового повідомлення - рішення, що врегульовано приписами Податкового законодавства. Означеними приписами закону не передбачена можливість розгляду даної категорії спорів адміністративними судами за приписами КУпАП, що відповідно унеможливлює її розгляд у такому порядку та застосування строків визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, за наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах своєї компетенції та відповідно до норм діючого законодавства що ним доведено у межах даної адміністративної справи належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяТ.В. Скраль