Справа № 816/196/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/196/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт-Полтава" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2016 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень від 03 листопада 2015 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу у розмірі 75279,14 грн та нарахування пені у розмірі 42404,01 грн, № НОМЕР_2 про застосування штрафу у розмірі 45826,23 грн та нарахування пені у розмірі 63473,84 грн, № НОМЕР_3 про застосування штрафу у розмірі 21056,54 грн та нарахування пені у розмірі 13462,18 грн.

24 березня 2016 року відповідачем, через канцелярію суду, подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляд. В обґрунтування зазначено, що позивачем пропущено строк оскарження рішень контролюючого органу передбачений п. 5 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Надаючи оцінку клопотанню про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк (частина 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", передбачено що суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду 18 лютого 2016 року з вимогами про скасування рішень від 03 листопада 2015 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу у розмірі 75279,14 грн та нарахування пені у розмірі 42404,01 грн, № НОМЕР_2 про застосування штрафу у розмірі 45826,23 грн та нарахування пені у розмірі 63473,84 грн, № НОМЕР_3 про застосування штрафу у розмірі 21056,54 грн та нарахування пені у розмірі 13462,18 грн.

Спірні рішення Полтавське обласне комунальне підприємство "Аеропорт - Полтава" отримано 09 листопада 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 7, т.2/ та не заперечується позивачем.

Вказане свідчить, що позивач звернення до суду з адміністративним позовом з пропуском строку звернення до суду, який передбачений частиною 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, 19 квітня 2016 року через канцелярію суду подано клопотання, в якому позивач просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк, де посилається на брак коштів на сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність у позивача поважних причин пропуску звернення до суду, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що засновником Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт - Полтава" є Полтавська обласна рада. Фінансово - господарська діяльність позивача здійснюється за рахунок надходжень від госпрозрахункової діяльності та при необхідності - коштів власника.

В судовому засіданні представник позивач пояснила, що коштів від здійснення господарської діяльності не вистачає на погашення заборгованості на покриття фонду оплати праці, також, підприємство не достатньо фінансується їх власником, що спричинило накопичення заборгованості по фінансових зобов'язаннях.

Зазначила, що судовий збір за подання даного позову не можливо було вчасно сплати, оскільки, головний бухгалтер Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт-Полтава" заперечувала проти сплати судового збору, адже на підприємстві рахуються борги зі сплати податків, недоїмка, не виплачена грошова допомога працівнику, в зв'язку з виходом на пенсію, заборгованість з виплати заробітної плати працівників.

Сплата судового збору була проведена 17 лютого 2016 року під особисту відповідальність в.о. генерального директора ОСОБА_4, тому що звернення до суду було єдиною можливістю врятувати підприємство від банкрутства.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виплачує кошти колишньому директору підприємства згідно виконавчого провадження по стягненню грошової допомоги, при виході на пенсію /а.с.38,т.2/.

Також, про відсутність коштів і скрутне матеріальне становище підприємства свідчать самі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені Полтавському обласному комунальному підприємству "Аеропорт-Полтава", оскільки, позивач не міг вчасно сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивачем до матеріалів справи додано довідку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" №458/0226 від 19 квітня 2016 року, відповідно до якої Полтавським обласним комунальним підприємством "Аеропорт-Полтава" за період листопад-грудень 2015 року та січень-лютий 2016 року проведено дебетових операцій на суму 320333,06 грн, а кредитових на суму 311940,22 грн /а.с.51, т.2/.

Крім того, з наданого позивачем наказу №42 від 09 листопада 2015 року, який був оглянутий в судовому засіданні встановлено, що юрисконсульт підприємства, який забезпечує правову допомогу з 11 листопада по 23 листопада 2015 року перебувала в додатковій соціальній відпустці на дітей. Згідно пояснень представника позивача на підприємстві відсутні будь-які інші особи, які володіють знаннями у галузі права, необхідними для підготування позовної заяви.

Також, згідно пояснень головного бухгалтера наданих в судовому засіданні, у листопаді та грудні 2015 року на підприємстві проводилися перевірки контролюючими органами, вся необхідна документація для підготування адміністративного позову була передана працівникам контролюючих органів, що в свою чергу зумовило неможливість вчасного підготування позову та доданих матеріалів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що основною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду була відсутність коштів на рахунку підприємства для сплати судового збору за подання адміністративного позову, відсутність документів, необхідних для підготовки позову та додатків до нього та відсутність довгий період юриста підприємства, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В Рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про поважність причин пропущеного строку звернення до суду, тому правові підстави для залишення без розгляду позовної заяви, відсутні, а відтак клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 11, 99, 100, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовної заяви у справі за адміністративним позовом Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт - Полтава" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути викладено в апеляційній скарзі на судове рішення за наслідками розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали виготовлено 25 квітня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський