Справа № 807/1660/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1660/14 № провадження Н/807/16/15
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Меренич І.А.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

заявника (відповідача): Закарпатський обласний центр зайнятості - представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Закарпатського обласного центру зайнятості про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 04.07.2014 р. в адміністративній справі № 807/1660/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 березня 2016 року.

Закарпатський обласний центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2014 року в адміністративній справі за № 807/1660/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії відповідача.

В заяві заявник просить суд:

Переглянути за нововиявленими обставинами постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року за наслідками розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття про визнання неправомірним дії та зобовязання вчинити певні дії в адміністративній справі № 807/1660/14 та скасувати її.

У своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Закарпатський обласний центр зайнятості вказує на наступні істотні обставини, що не були та не могли бути відомі на час розгляду даної справи у Закарпатському окружному адміністративному суді 04.07.2014 року та підлягають перегляду, а саме оскаржуються докази стосовно обставин, що встановлені в постанові Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року в адміністративній справі за № 807/1660/14. Так, заявник вказує на той факт, що позивачу невідкладно була виплачена грошова винагорода за 10 років безперервного стажу державної служби в підтвердження чого надав Наказ № 180 від 20.12.2013 року. Також щодо вихідної виплати ОСОБА_1 при звільненні з органів МВС було встановлено, що позивач вже отримав одноразову виплату у розмірі 9828,00 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідач зазначає, що позивач вже отримав при звільненні з органів МВС, грошову виплату за 26 років роботи, як працівник органів внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого та грошову виплату маючи статус державного службовця під час роботи на посаді начальника юридичного відділу Закарпатського ОЦЗ за 10 років, а тому підстав для повторної грошової виплати у відповідача нема. Отже на думку заявника дані обставини є істотними для справи та могли вплинути на судове рішення.

В судовому засіданні заявник (представник відповідача) підтримав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення з підстав наведених вище.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав наведених у письмових запереченнях на вказану заяву. Де вказав, що доводи представника відповідача, викладені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 25.09.2015р. з посиланням на письмові докази, є безпідставними і необґрунтованими, так як вони досліджувалися з додержанням норм матеріального та процесуального права під час розгляду адміністративної справи №807/1660/14 за наслідками якої ухвалена постанова від 04.07.2014р., згідно із якою позовні вимоги задоволено частково. Відомості про трудову діяльність позивача, зокрема про період проходження ним служби в органах внутрішніх справ з 15.09.1977 року по 30.12.2002р., прийняття присяги, виплати грошової винагороди в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та інші, були відомі відповідачу, їх копії подані ним і позивачем до суду та визнані сторонами під час розгляду справи № 807/1660/14 в судових засіданнях. Обґрунтування представника відповідача з посиланням на подані суду докази, які на його думку підтверджують наявність нововиявлених обставин, а також ототожнення ним за змістом двох різних понять: грошової винагороди державним службовцям і одноразової грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ є неправильними і хибними . Підсумовуючи вказав, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими, оскільки подані суду письмові докази, а саме: копії трудової книжки, довідки відповідача від 25.03.2014р. №589-11 про загальний трудовий стаж позивача, присяги від 17.11.2003р., лист від 22.06.2014р.,вихідний №1244-13 про виплату позивачу грошової винагороди згідно із наказом №180 від 20.12.2013р., довідок УМВС України в Закарпатській області про період проходження служби в органах внутрішніх справ від 30.12.2003р. №2/3829 та від 16.01.2014р. №2-69, були відомими заявнику ще до вирішення спору в досудовому порядку і тому відповідач міг надати суду відомі йому вказані письмові докази під час розгляду адміністративної справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги викладені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступних висновків.

Заявник пов'язує нововиявлену обставину з тим, що на запит Закарпатського обласного центру зайнятості Міністерство внутрішніх справ України в Закарпатській області УФЗБО УМВС листом від 16 вересня 2015 року (а.с. 214) щодо вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні з органів МВС було встановлено, що відповідач вже отримав одноразову виплату у розмірі 9828,00 грн.

У своїх поясненнях від 23.03.2016 року, заявник посилається на ту обставину, що не було взято до уваги той факт, що 20.12.2013 року, позивачу невідкладно була виплачена грошова винагорода за 10 років безперервного стажу державної служби, що підтверджується наказом № 180 від 20.12.2013 року. При розгляді справи № 807/1660/14, не взято до уваги, що відповідно до пункту 2 постанови, яким регулюється виплата цієї грошової винагороди № 212 від 24.02.2003 року грошова винагорода видається один раз на п'ять років. Оскільки, грошова винагорода вже була виплачена відповідно до Наказу № 180, то можливість виплатити грошову винагороду повторно можливо було б через 5 років.

Однак, як вбачається з документів наявних у справі заявнику на час розгляду справи в суді було відомо, всі ці обставини, зокрема на ці обставини посилався заявник у своїй апеляційній скарзі на постанову суду від 04 липня 2014 року, ( а.с. 104-106) .

Враховуючи те, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2010 року). Отже, всі обставини у більшості випадків були відомі для Закарпатського обласного центру зайнятості на час розгляду справи судом першої інстанції.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року в адміністративній справі за № 807/1660/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії відповідача. Дане рішення суду набрало законної сили.

Крім того, законність та обґрунтованість постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014р. у адміністративній справі №807/1660/14 від 04.07.2014р. підтверджена висновками в ухвалах колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015р. та колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016р.

Відомості про трудову діяльність позивача, зокрема про період проходження ним служби в органах внутрішніх справ з 15.09.1977 по 30.12.2002р., прийняття присяги, виплати грошової винагороди в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та інші, були відомі відповідачу, їх копії подані ним і позивачем до суду та визнані сторонами під час розгляду.

Таким чином, надаючи правову оцінку обставинам та письмовим доказам, на які заявник посилається у своїй заяві про перегляд зазначеного судового рішення, суд приходить до висновку, що вони не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України виходячи з наступного.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

За змістом пункту першого частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору та які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Обґрунтування представника відповідача з посиланням на подані суду докази, які на його думку підтверджують наявність нововиявлених обставин, та ототожнення ним за змістом двох різних понять: грошової винагороди державним службовцям і одноразової грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ є неправильними і хибними з таких підстав.

Матеріальне та соціально-побутове забезпечення державних службовців, здійснюється у відповідності до Конституції України, Розділу VII Закону України" Про державну службу" ( далі - Закон 3723-ХІІ), Закону України "Про оплату праці" (далі - Закон 108/95-ВР), КЗпП України та інших нормативно - правових актів.

Частиною 7 статті 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ч.1 ст. 34 Закону України " Про державну службу " передбачено, що за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлена Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Про затвердження Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. № 212 ( в редакції на час виникнення спірних відносин, далі - Порядок ) передбачено, що грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків ( далі - грошова винагорода) видається особам, які пропрацювали безперервно на посадах державних службовців в одному або кількох органах державної влади не менше ніж 10 років.

Згідно із п. 4 Порядку сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі - Закон), який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття "заробітна плата" ( Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9рп/2013).

Крім того, згідно із ст. 2 Закону №108/95/-ВР та наказу Державного комітету статистики України "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати " від 13 січня 2004 року №5 структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат до яких відноситься грошова винагорода державних службовців. У листі від 24.09.2015р. вихідний №1786-13, відповідач визнає та підтверджує, що згідно із наказом Державного комітету статистики України "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати " від 13 січня 2004 року №5 структура фонд оплати праці складається: з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат до яких відноситься грошова винагорода державних службовців. За висновком колегії суддів Судової палати Верховного Суду України грошова винагорода та інші матеріальні допомоги входять в заробіток (дохід) при обчисленні та призначенні пенсій державним службовцям ( постанова Верховного Суду України від 28 травня 2013р. у справі №21-97а13).

Натомість, виплата грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ при їх звільненні на пенсію є одноразовою і до складу грошового забезпечення не враховується (п.п.7. 10 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393).

Як суд зазначив вище, викладені обставини представника відповідача в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з повторно поданими і відомими заявнику письмовими доказами, а саме: копії трудової книжки, довідки відповідача від 25.03.2014р. №589-11 про загальний трудовий стаж позивача, присяги від 17.11.2003 р., лист від 22.06.2014р., вихідний №1244-13 про виплату позивачу грошової винагороди згідно із наказом №180 від 20.12.2013р., довідок УМВС України в Закарпатській області про період проходження служби в органах внутрішніх справ від 30.12.2003р. №2/3829 та від 16.01.2014р. №2-69 - не є нововиявленими обставинами, що могли виплинути на судове рішення.

Важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов'язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. Європейський суд з прав людини допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише у межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наведені позивачем в заяві підстави перегляду за нововиявленими обставинами постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2014 року в адміністративній справі за № 807/1660/14 не є нововиявленими обставинами в розумінні частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, що в свою чергу, є підставою для відмови Закарпатському обласному центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції - Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 163, 245, 252-253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Закарпатського обласного центру зайнятості про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 04.07.2014р. в адміністративній справі № 807/1660/14 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 253, 254 КАС України.

СуддяОСОБА_3