Справа № 2а-13243/11/1370
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ К/800/23861/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України у Львівській області про визнання протиправним наказу та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним наказу начальника ГУ МВС України у Львівській області від 26 вересня 2011 року № 317 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення), визнання протиправним його звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення і зобов'язати відповідача внести зміни до наказу від 26 вересня 2011 року № 317 о/с, змінивши підставу звільнення з органів внутрішніх справ з підпункту «ж» пункту 64 на підпункт «б» пункту 64 Положення (через хворобу).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах з 1991 року, остання посада - інспектор з організації дорожнього руху служби відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Жовківського району та автомобільно-технічної інспекції при ГУ МВС України у Львівській області

22 вересня 2011 року позивач подав на ім'я начальника ГУ МВС України у Львівській області рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за підпунктом «ж» пункту 64 Положення (за власним бажанням) з 27 вересня 2011 року, а також в рапорті позивач вказав, що відмовляється від проходження військово-лікарської комісії (ВЛК).

Наказом начальника ГУ МВС України у Львівській області від 26 вересня 2011 року № 317 о/с «По особовому складу» ОСОБА_4 з 27 вересня 2011 року звільнений з органів внутрішніх справ на підставі підпункту «ж» пункту 64 Положення (за власним бажанням) з посади інспектора з організації дорожнього руху служби відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Жовківського району та автомобільно-технічної інспекції при ГУ МВС України у Львівській області.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ, на час виникнення спірних правовідносин, регулювався Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII, Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За умовами підпункту «ж» пункту 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Судами встановлено, що наказ про звільнення позивач з органів внутрішніх справ видано у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі поданого позивачем рапорту. У рапорті про звільнення ОСОБА_4 зазначив дату звільнення - 27 вересня 2011 року. Ця дата погоджена з керівництвом ГУ МВС України у Львівській області, тим самим сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Таким чином, висновки судів про відсутність порушення відповідачем вимог підпункту «ж» пункту 64 та пункту 68 Положення при звільненні осіб до спливу тримісячного строку від дня попередження ними про своє бажання звільнитися із зазначенням у рапорті дати звільнення, що свідчить про домовленість сторін про звільнення у більш короткий строк, є правильними.

Крім того, судами встановлено, що 13 жовтня 2011 року позивач звернувся до ГУ МВС України у Львівській області із заявою про внесення змін до наказу ГУ МВС у Львівській області від 26 вересня 2011 року № 317 о/с на підставі висновку ВЛК ГУ МВС у Львівській області від 05 жовтня 2011 року № 589, а саме: змінити підставу звільнення з органів внутрішніх справ з підпункту «ж» пункту 64 на підпункт «б» пункту 64 Положення (через хворобу).

Листом від 03 листопада 2011 року № 9/К-543 ГУ МВС України у Львівській області відмовило у внесенні таких змін, посилаючись на відсутність для цього законних підстав.

Згідно із підпунктом «б» пункту 64 Положення звільнення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу може відбутися через хворобу у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Отже, рішення ВЛК про непридатність особи до військової служби в мирний час, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.

Як встановлено судами, Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України у Львівській області 23 вересня 2011 року видало позивачу направлення на медичний огляд до ВЛК ГУ МВС України у Львівській області, однак після одержання цього направлення позивач не подавав рапорту про відкликання свого попереднього рапорту про звільнення за власним бажанням.

05 жовтня 2011 року ВЛК ГУ МВС України у Львівській області видало позивачу свідоцтво про хворобу № 589, з якого вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на обстеженні в період з 27 вересня 2011 року до 03 жовтня 2011 року у стаціонарі ВМЗ ГУ МВС України у Львівській області, за наслідками проведення якого у нього виявлені захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та надано висновок про його непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час.

Отже, позивач пройшов медичне обстеження та одержав свідоцтво про хворобу після звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що позивача правомірно звільнено з органів внутрішніх справ, тому відсутні підстави для визнання протиправним наказу про звільнення від 26 вересня 2011 року № 317 о/с та внесення до нього змін.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, якщо визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук

Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак