Справа № 2-а-5199/11
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5199/11
Провадження №6-а/761/9/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Юзькової О.Л.

при секретарі: Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 (в порядку ч. 9 і ч. 10 ст. 267 КАС України), щодо не призначення йому основної пенсії у належному розмірі з урахуванням всіх складових грошового забезпечення з 1 квітня 2011 року в розмірі згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 та зобов`язання відповідача призначити йому основну пенсію з 1 квітня 2011 року довічно відповідно до ч. 3 с. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням в сумі 7275,94 грн. та виплаченої грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1/12 від суми нарахувань, що складає 2583,21 грн., здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат. Свої вимоги заявник мотивує тим, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 1 квітня 2011 року виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З метою виконання судового рішення позивачем було отримано виконавчий лист 13.05.2014 та подано заяву від 19.05.2014 про примусове виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві. Згідно з постановою державного виконавця від 21.05.2014 відкрито виконавче провадження (ВП № 43369205). Згідно з частиною другою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.08 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.08 за № 638/15329), до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. За довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 16.10.2014 № 305/1769 про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за березень 2011 року розмір грошового забезпечення складає 7275,94 грн. Також до складу грошового забезпечення, з розміру якого повинна обчислюватися відповідачем пенсія, відносяться наступні одноразові додаткові види грошового забезпечення в розмірі 1/12 від суми нарахувань: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 606,33 грн.;допомога для оздоровлення - 606,33 грн.; одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 385,27 грн.; індексація в сумі 985,28 грн., всього 2583,21 грн. Таким чином відповідач повинен був обчислити розмір пенсії ОСОБА_1 із загальної суми грошового забезпечення за березень 2011 року в розмірі 9859,15 грн., проте відповідач не здійснив призначення пенсії відповідно до вимог чинного законодавства. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 пенсію відповідачем не призначено з 1 квітня 2011 року, а лише здійснено перерахунок розміру пенсії за період з 1 квітня 2011 року по 18 червня 2011 року без урахування всіх складових грошового забезпечення, у подальшому виплати пенсії здійснюються до теперішнього часу у неналежному розмірі.
У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неприбуття не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.
За таких обставин, керуючись положеннями ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача субєкта владних повноважень.
Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Встановлено, що завислугою років ОСОБА_1 набув права на пенсійне забезпечення, пенсію йому призначено відповідачем з 01 квітня 2011 року, однак, всупереч вимог чинного законодавства на дату призначення пенсії, пенсію було обчислено у неналежному розмірі та не у визначеному законом порядку.

Середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення було розраховано за 24 місяці перед звільненням з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 45, що вплинуло на розмір пенсії.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у виплаті ОСОБА_1 пенсії з урахуванням частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII здійснено з порушенням правил застосування норм матеріального права, за якого перевагу в застосуванні було надано положенням Закону № 3235-IV, а не Закону № 3591-IV, який прийнято останнім у часі та нормами якого слід було керуватися. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 28.04.2015 у справі № 21-176а15.

Після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 29 розділу II Закону № 107-VI (тобто, на 1 квітня 2011 року дату призначення пенсії), діяла редакція частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII у редакції Закону № 3591-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням. За таких обставин обчислення пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за 24 останні календарні місяці перед звільненням не відповідало вимогам законодавства України, чинного на час призначення йому пенсії.

Аналогічна позиція вже була неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 березня та 13 листопада 2012 року, 22 січня та 12 лютого 2013 року, 14 січня 2014 року, 24 лютого 2015 року (справа №№ 21-2во12, 21-359а12, 21-421а12, 21-445а12, 21-463а13, 21-552а14 відповідно.

Також не відповідає вимогам закону здійснення відповідачем перерахунку розміру пенсії за період з 1 квітня 2011 року по 18 червня 2011 року. Як свідчить лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2014. позивачеві, з метою виконання постанови суду здійснено перерахунок пенсії та нараховано кошти за період з 01.04.2011 по 18.06.2011 року, мотивуючи тим, що 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Однак, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 28.04.2015 у справі № 21-176а15.

Згідно із ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Такого висновку дійшов Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.05.1997 № 1-зп (справа № 03/29-97).
Відповідачем також протиправно не враховано при обчисленні пенсії всі види грошового забезпечення заявника.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 № 4 «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» при обчисленні пенсії враховуються всі види грошового забезпечення, які одержували військовослужбовці перед звільненням зі служби.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 відповідно до п. 5 Постанови № 1294 було нараховано та виплачено одноразові додаткові види грошового забезпечення - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі місячного грошового забезпечення (п. 3 Постанови № 1294, п. 30.1 та п. 33.1 Інструкції № 260), що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2011 № 61.

Крім того, при звільненні з військової служби у березні 2011 року ОСОБА_1 було також виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (п. 38.1 Інструкції № 260), що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2011 № 61, та індексацію в сумі 985,28 грн., що підтверджується довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 17.03.2011 № 305/283.

Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 03.04.2014р. зазначив, що індексація, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є складовою частиною суми заробітної плати, та, відповідно, має враховуватися при розрахунку вихідної допомоги та обчислення пенсії.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 10.03.2015 у справі № 21-70а15, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

З урахуванням зазначеного рішення Верховного Суду України від 10.03.2015 та аналогічної позиції Вищого адміністративного суду України у постанові від 16.06.2015 по справі № К/800/16045/15 відповідач мав здійснити перерахунок та виплату пенсії заявнику з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності обставин протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 , вчинених на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року.

Приписами ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов`язковості виконання судових рішень передбачає Закон України «Про судоустрій і статус суддів», згідно із ч. 2 ст. 13 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Конституційний суд України в рішенні, ухваленому у справі № 1-7/2013 від 26.06.2013р. зазначив, що Європейський суд з прав людини, зокрема, при розгляді справи «Шмалько проти України» в ухваленому 20.07.2004 рішенні вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якого ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
За приписами ч.ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не виконує протягом тривалого періоду судове рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання в повному обсязі, чим порушує право ОСОБА_1 на отримання пенсії у належному розмірі.

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює постанову, що передбачена частиною другою статті 162 цього Кодексу.

За приписами ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, має право зобов`язати су`бєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зважаючи на те, що такі питання вирішуються під час розгляду справи по суті судом першої інстанції, про що зазначається в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 28/12/13-13 від 09.01.2013, підстави для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю відсутні.
Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 94 КАС України.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 17, 158-163, 267 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 основної пенсії у належному розмірі з урахуванням всіх складових грошового забезпечення з 1 квітня 2011 року довічно у розмірі згідно частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 основну пенсію з 1 квітня 2011 року довічно відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/1, виходячи із розміру грошового забезпечення за березень 2011 року в сумі 9859,15 грн., що включає грошове забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням в сумі 7275,94 грн. та виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогупри звільненні в сумі 2583,21 грн., здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: