Справа № 613/1545/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 р.Справа № 613/1545/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 16.03.2016р. по справі № 613/1545/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області, в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов'язати відповідача на підставі п. "б" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" призначити та нарахувати йому пенсію на пільгових умовах з 10 серпня 2015 року.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області про визнання протиправними дій у відмові призначення пільгової пенсії та зобов'язання здійснення нарахування пенсії - відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року № 637, п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 46 Конституції України, п. 1.1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1, позивач: 17 травня 1983 року прийнятий на посаду газозварювальника колгоспу «Шлях Леніна»; 23.03.1986 року переведений на посаду електрика; 07.08.1992 року переведений на посаду зварювальника 4 розряду згідно нарядів (запис від 22.01.2000р.); 28.03.2007 року звільнений з посади за власним бажанням з СГВК ім. Каразіна (реорганізованим з колгоспу «Шлях Леніна»); 22.10.2008 року прийнятий по строковому договору електромонтером по 3р. елетроцеху ЗАТ «Первухінський цукровий завод» та 02.01.2009 року звільнений за власним бажанням; 01.06.2009 року прийнятий в ТОВ «Богодухівсількомсервіс» на посаду газоелектрозварювальника та 30.09.2009 року звільнений по ст. 40 п.7 КЗпП України; 23.03.2010 року прийнятий на посаду електрогазозварювальника ТОВ «Богодухівсількомсервіс» та 08.04.2010 року звільнений з посади за згодою сторін; 03.08.2010 року прийнятий на посаду екскаваторника ТОВ «Богодухівсількомсервіс» та 01.04.2011 року звільнений з посади за власним бажанням; 23.03.2011 року прийнятий СВК ім. Каразіна на посаду газоелектрозварювальника з суміщенням обов'язків електрика та 02.11.2011 року звільнений у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані; 28.12.2012 року прийнятий СВК ім. Каразіна на посаду газоелектрозварювальника.

Після досягнення 55 річного віку ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Богодухівському районі з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно ст. 13 п. "б" Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 р. ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 10.08.2015 року № 3676-02/14 Управлінням ПФУ в Богодухівському районі повідомлено ОСОБА_1 що стаж роботи за період з 07.08.1992 року по 28.03.2007 рік як такий, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах не відповідає вимогам діючого законодавства, призначити пенсію на пільгових умовах не має законних підстав.

Листом від 18 серпня 2015 року № 3762-02/14 Управлінням ПФУ в Богодухівському районі було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах роботи за Списком №2 у зв'язку з тим, що відповідно до наданим пакетом документів ОСОБА_1 працював газозварником повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 - 2 роки 10 місяців 8 днів.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах робота за Списком № 2 у зв'язку з відсутністю доказів підтвердження на дату звернення за призначенням пенсії визначеного чинним законодавством трудового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у призначенні пенсії позивачеві слугувало те, що період роботи позивача зварювальником з 07.08.1992 по 28.03.2007 неможливо зарахувати до пільгового стажу, оскільки запис про період роботи зварювальника в трудовій книжці був зроблений в 2000 році на підставі особових рахунків бухгалтерських книг, нарядів тільки за 1992 рік. Щодо періоду роботи позивача зварювальника з 1993 по 2007 рр. - записи в трудовій книжці відсутні. Також відсутні за даний період підтверджувальні документи про характер виконуваної роботи (накази про переведення на роботу з неповним робочим днем, накази про надання відпустки без збереження заробітної плати та накази про атестацію робочого місця). Атестація на підприємстві СВК ім. Каразіна вперше проведена в 2007 році. Відповідно до наданого пакету документів можливо зарахувати до пільгового стажу лише 2 роки 10 місяців 8 днів.

Згідно з п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи у шкідливих і важких умовах праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки та 6 місяців такої роботи.

Список № 2 виробництв, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року.

Положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1, останній з 17 травня 1983 року був прийнятий на роботу в якості газозварника на підставі наказу №6 від 17 травня 1983 року; 23 березня 1986 ОСОБА_1 переведено на посаду електрика; 22 січня 2000 року зроблено запис в трудовій книжці про те, що гр. ОСОБА_1 переведено зварником 4-го розряду з 07 серпня 1992 року згідно нарядів; 28 березня 2007 року позивача звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. (а.с. 12)

Згідно довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. В.Н. Каразіна від 28.03.2007 № 28, ОСОБА_1 працював електрогазозварником в колгоспі "Шлях Леніна" згідно нарядів та особових рахунків бухгалтерських книг за 1992 рік з 07.08.1992 р. по теперішній час.

При цьому, як вбачається з довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. В.Н. Каразіна від 23.12.2014 № 265, ОСОБА_1 у період з 23 березня 1986 р. по 28.03.2007 р. працював електриком (в той час як згідно запису у трудовій книжці від 22.01.2000 позивача з 07 серпня 1992 року переведено на посаду зварника 4-го розряду).

Також у довідці зазначено, що атестація робочого місця проводилась на підприємстві в 2007р. та 2012р. з часу проведення останньої атестації робочого місця не змінилися умови та характер праці. Згідно рішення загальних зборів Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. В.Н. Каразіна Богодухівського району Харківської області являється правонаступником КСП "Шлях Леніна" (Протокол № 2 від 29.12.1999р.) (а.с. 25).

Крім того, згідно довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. В.Н. Каразіна від 09.12.2015 № 63 гр. ОСОБА_1 у період з 07.08.1992 по 28.03.2007 на посаді газоелектрозварника не працював, він займав посаду електрика та на займаній посаді працював 7 год. в шестиденний робочий тиждень, згідно особових рахунків з 07.08.1992 по 28.03.2007 (а.с. 42).

Також колегія суддів зауважує, що наданого на вимогу суду штатного розпису за період 2004-2007 роки вбачається, що посада газозварника на підприємстві була відсутня (а.с. 79-98).

Згідно довідки архівного відділу Богодухівської РДА Харківської області від 23.01.2015 № 01-38/2 вбачається, що з наявних в архівному відділі протоколів засідань правління та загальних зборів ім. Шлях Леніна з 1992 по 1999 роки дані про роботу ОСОБА_1 або переведення його на посаду зварника (електрозварника) в цих документах відсутні. ( а.с. 8)

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком відповідача, що надані позивачем документи (трудова книжка, архівні та уточнюючі довідки) не підтверджують факт роботи позивача у період з 1992 року по 2007 рік на посаді газозварника у КСП "Шлях Леніна" (СВК ім. В.Н. Каразіна), оскільки містять розбіжності щодо посади, на якій перебував позивач у спірний період - газозварник або електрик, запис в трудовій книжці позивача зроблений в 2000 році на підставі нарядів лише за 1992 рік, а також відсутні документи про характер виконуваної роботи.

Крім того, як свідчать матеріали справи, атестація робочого місця проводилась на підприємстві в 2007р. та 2012р.

Відповідно до пунктів 3, 4.5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21 серпня 1992 року.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничою середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, від 25 листопада 2014 року №21-519а14, від 17 березня 2015 року №21-585а14, від 2 червня 2015 року №21-572а14 та від 17 листопада 2015 року у справі №2-а/679/187/2014.

Окрім цього, у пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Жодних відомостей щодо проведення атестації на підприємстві у КСП "Шлях Леніна" (СВК ім. В.Н. Каразіна) у період з 1992-2006 рр. надані позивачем до заяви про призначення пенсії документи - трудова книжка, уточнюючі довідки, не містять.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач правомірно не включив до пільгового стажу позивача період його роботи з 07.08.1992 по 28.03.2007.

Колегія суддів зазначає, що спеціальний стаж, це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення, та який є складовою частиною загального трудового стажу.

Професії електрозварника та газозварника містяться у Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" розділу ХХХІІ "Загальні професії".

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", - наявність певного стажу роботи може визначається, зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року N 637, у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

Таким чином, наявність певного стажу роботи, як юридичний факт, може встановлюватися шляхом звернення до комісій з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що створюються при Головних управліннях Пенсійного фонду, та/або безпосередньо судом.

Колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, визначено Постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 року "Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років".

Згідно п.3,4 даного Порядку, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань (п.4 Порядку № 18-1).

Комісії діють у відповідності до цього Порядку. Склад Комісій затверджується начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Головою Комісії є начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п.5 Порядку № 18-1).

Зазначеним Порядком передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації" (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

Положеннями пунктів 13-16 Порядку від 10 листопада 2006 року N 18-1 встановлено, що управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які розглядають заяви про підтвердження стажу роботи та з відповідною пропозицією про задоволення або відхилення заяви, разом із вмотивованим висновком, направляють Комісії.

Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п'яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті і районі у місті, а також повідомляють заявника про прийняте рішення. Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Таким чином, зазначеним Порядком визначено спеціальну процедуру щодо розгляду питання про підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому рішення Комісії можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Доказів того, що позивач, в свою чергу, звертався до зазначеної комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та рішенням комісії враховано спірний період роботи до пільгового стажу ОСОБА_1, матеріали не містять.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з обставин справи, встановлених під час судового розгляду справи, та наведених вимог законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 16.03.2016р. по справі № 613/1545/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 25.04.2016 р.