Справа № 820/850/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 квітня 2016 р. № 820/850/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

При секретарі - Алавердян Е.А., Кікоян Г.О.

За участі:

Представника позивача - ОСОБА_1

Представника відповідача - Поярко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача - державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 04.02.2016 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 277 573,70 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами фактичної перевірки позивача відповідачем було складено акт від 21 січня 2016 року № 149/20-34-17-01/НОМЕР_2 р., пунктом 2.2. розділу 2 якого було встановлено не оприбуткування позивачем готівкових коштів (виручки) в книзі обліку доходів за період з 01.01.2016 р. по 19.01.2016 р. в сумі 55 514,74, чим порушено пункт 2.6. постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, що виявилось у відсутності зареєстрованої належним чином книги обліку доходів, оскільки остання книга обліку доходів від 24.05.2012 р. № 914412 закінчилася 31.12.2015 р., а записи позивачем здійснювалися на додаткових аркушах паперу. Позивач вважав, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № відповідач прийняв рішення, що суперечить законодавству України з питань оподаткування, у зв'язку з чим зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході фактичної перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, позивач допустив перевіряючих до проведення фактичної перевірки, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 04.02.2016 р. є законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований 01.11.2006 р. виконавчим комітетом Харківської міської ради та включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_4, номер запису - 2 069675.

За даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.02.2015 р. позивач перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області з 01.11.2006 р. як платник податків (реєстр. № 00), з 09.11.2006 р. - як платник єдиного внеску (реєстр. № 29597).

Позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, є платником єдиного податку 2-ї групи за ставкою 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_3 від 30.01.2012 р.

На підставі наказу відповідача №10 від 11.01.2016 р. про призначення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_3 за адресою розташування господарської одиниці позивача: АДРЕСА_1 відповідачем було проведено фактичну перевірку позивача з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету за період з 01.02.2013 р. по дату складання акту (довідки) про результати фактичної перевірки.

За результатами фактичної перевірки позивача відповідачем було складено акт від 21 січня 2016 року № 149/20-34-17-01/НОМЕР_2 р. (Акт), пунктом 2.2. розділу 2 якого, на думку відповідача, було встановлено не оприбуткування позивачем готівкових коштів (виручки) в книзі обліку доходів за період з 01.01.2016 р. по 19.01.2016 р. в сумі 55 514,74, чим порушено пункт 2.6. постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, що виявилось у відсутності зареєстрованої належним чином книги обліку доходів, оскільки остання книга обліку доходів від 24.05.2012 р. № 914412 закінчилася 31.12.2015 р., а записи позивачем здійснювалися на додаткових аркушах паперу.

На підставі Акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 р. № (податкове повідомлення-рішення № ), отримане позивачем в установі зв'язку 17 лютого 2016 року, яким відповідачем до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 277 573,70 (Двісті сімдесят сім тисяч п'ятсот сімдесят три грн. 70 коп.) гривень, з посилання на підпункт 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України (ПК України) та абзац 3 статті 1 Указу Президента України № 436/95 від 12.06.1995 р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Податкове повідомлення-рішення № в адміністративному порядку позивачем не оскаржувалось.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами пункту 61.1. статті 61 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати податковий контроль, який, в силу підпункту 62.1.3. пункту 62.1. статті 62 ПК України, здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За змістом підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи, серед іншого, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3. пункту 75.1. статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичних перевірок регламентований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1. статті 80 ПК України).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1. пункту 80.2. статті 80 ПК України); у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 ПК України); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3. пункту 80.2. статті 80 ПК України); неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4. пункту 80.2. статті 80 ПК України); у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6. пункту 80.2. статті 80 ПК України); у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України).

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (пункт 80.6. статті 80 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5. статті 80 ПК України).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7. статті 80 ПК України).

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 80.9. статті 80 ПК України).

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10. статті 80 ПК України).

Як вбачається з наказу відповідача № 10 від 11.01.2016 р. про призначення фактичної перевірки позивача її предметом було питання використання позивачем праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати позивачем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету за період з 01.02.2013 р. по дату складання акту (довідки) про результати фактичної перевірки.

Отже, виходячи з положень пункту 80.6. статті 80 ПК України, суд вважає, що безпосереднім предметом фактичної перевірки позивача мали бути питання належного оформлення Позивачем трудових відносин з найманими працівниками, питання належного ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, питання оплати праці працівника.

У той же час, як вбачається зі змісту пункту 2.2. розділу 2 Акту, під час проведення фактичної перевірки використання позивачем праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати позивачем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету відповідач зосередив свою увагу на питанні ведення позивачем касових операцій в національній валюті України, дійшовши висновку про не оприбуткування позивачем готівкових коштів (виручки) в книзі обліку доходів за період з 01.01.2016 р. по 19.01.2016 р. в сумі 55 514,74, та, відповідно, про порушення Позивачем пункту 2.6. постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, що виявилось у відсутності зареєстрованої належним чином книги обліку доходів, оскільки остання книга обліку доходів від 24.05.2012 р. № 914412 закінчилася 31.12.2015 р., а записи позивачем здійснювалися на додаткових аркушах паперу.

Разом з тим, з урахуванням вимог норм статті 80 ПК України, питання правильності ведення позивачем касових операцій в національній валюті України не могло охоплюватись предметом фактичної перевірки використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, оскільки: (1) воно жодним чином не стосується використання праці найманих осіб та її документального оформлення; (2) воно жодним чином не стосується виплати доходів у вигляді заробітної плати, визначення бази оподаткування та/або сплати податків до бюджету; (3) воно може бути самостійним предметом фактичної перевірки відповідно до положень підпунктів 80.2.1.-80.2.3 пункту 80.2. статті 80 ПК України, за умови наявності для цього відповідних обставин (підстав) та виключно за умови прийняття керівником відповідача рішення про призначення фактичної перевірки, оформленого наказом, з врученням його копії позивачу.

Суд зауважує на відсутності в матеріалах справи рішення відповідача про призначення фактичної перевірки ведення позивачем касових операцій в національній валюті, оформленого наказом, а також - відсутності доказів на підтвердження факту вручення копії такого наказу платнику податків - позивачу. Викладене, на думку суду, достеменно свідчить про недотримання відповідачем законодавчого порядку проведення фактичної перевірки позивача з питань ведення касових операцій в національній валюті, встановленого статтею 80 ПК України.

Водночас, як також вбачається з наказу відповідача № 10 від 11.01.2016 р. про призначення фактичної перевірки, остання повинна бути проведена за наступною адресою здійснення господарської діяльності Позивача: м. Харків, вул. Комбайнівська, буд. 4.

У той же час, як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав за № 32232001 від 29.11.2011 р. позивач є власником нежитлових приміщень № 1-:-4, 18, 4а, 4б, 20-:-29 загальною площею 183,5 кв. м. в нежитловій будівлі літ. «Д-1» за адресою: м. Харків, вул. Комбайнівська, 4; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 27671561 від 03.10.2014 р. позивач є власником нежитлових приміщень 1-го поверху НОМЕР_5 загальною площею 82,9 кв. м. в нежитловій будівлі літ. «Д-1» за адресою: АДРЕСА_1. Згадані вище приміщення становлять одне ціле - нежитлову будівлю літ. «Д-1», в якій, власне, здійснює господарську діяльність позивач, яка була предметом фактичної перевірки, результати якої оскаржуються.

До того ж, як вбачається з витягу з реєстру платників єдиного податку від 12.02.2016 р. № 588 щодо позивача, місцем провадження його господарської діяльності є АДРЕСА_1.

Суд також зауважує на відсутності в матеріалах справи рішення відповідача про призначення фактичної перевірки, оформленого наказом, за адресою: АДРЕСА_1, а також - відсутності доказів на підтвердження факту вручення копії такого наказу платнику податків - позивачу. Викладене, на думку суду, також достеменно свідчить про недотримання Відповідачем законодавчого порядку проведення фактичної перевірки Позивача за адресою: АДРЕСА_1, встановленого статтею 80 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Правова позиції щодо цих правовідносин зазначена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 р. № 21-425а14, а саме: встановлені судом факти протиправності дій по проведенню перевірки, за наслідками якої складено акт, вказують на неможливість оцінювання цього акту як належного документу, що свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За відсутності законно проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення відповідачем вищевказаного податкового повідомлення - рішення.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 04.02.2016 року №1.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код 39860564) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 2775 (дві тисячі сімсот сімдесят п'ять) грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 21 квітня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко