Справа № 815/5455/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Київ К/800/693/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі №815/5455/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича протиправною щодо не надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо виплати відшкодування 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно ОСОБА_2 за договором банківського вкладу (депозиту) 320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно ОСОБА_2 за договором банківського вкладу (депозиту) №320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо не включення ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві „ІМЕКСБАНК" за договором банківського вкладу (депозиту) № 320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести до Загального реєстру вкладників ОСОБА_2, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ „ІМЕКСБАНК" у розмірі 200000,00 грн. (сума граничного розміру відшкодування) за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) №320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами було протиправно не включено її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, позов задоволений частково. Визнана бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича протиправною щодо не надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо виплати відшкодування 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно ОСОБА_2 за договором банківського вкладу (депозиту) 320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відносно ОСОБА_2 за договором банківського вкладу (депозиту) №320022685 від 20.01.2015 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства товариства „ІМЕКСБАНК" Гаджиєв Сергій Олександрович звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 15.01.2015 року правлінням Національного банку України була прийнята постанова №16/БТ „Про віднесення ПАT „ІМЕКСБАНК" до категорії проблемних із застосуванням відповідних обмежень щодо проведення банківських операцій. Між ОСОБА_2 та ПАТ „ІМЕКСБАНК" 20.01.2015 року був укладений договір № 320022685 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад „ПКліен6м_7%_" (вид вкладу „Постійний клієнт" 6міс USD щоміс.")

На вкладний рахунок 20.01.2015 року відповідно квитанції зараховані грошові кошти у розмірі 11000,00 доларів США. Відповідно до договору №320022685 від 20.01.2015 року ОСОБА_4 приєдналася до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року та розмістила на рахунку 11000,00 доларів США, строком до 23.07.2015 року.

Правлінням Національного банку України 26.01.2015 року була прийнята постанова №50 „Про віднесення публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийняте рішення №16 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „ІМЕКСБАНК", згідно з яким з 27.01.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ „ІМЕКСБАНК" запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 року №330 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняте рішення від 27.05.2015 року №105 „Про початок процедури ліквідації АТ „ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ „ІМЕКСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ „ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27.05.2015 року по 26.05.2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковане оголошення, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 27.05.2015 року №105 „Про початок процедури ліквідації АТ „ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" Фонд з 04.06.2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники АТ „ІМЕКСБАНК" з 04.06.2015 року до 15.07.2015 року включно можуть звертатися до установ банку-агента Фонду ПАТ „Альфа-банк".

ОСОБА_2 з відповіді установи банку-агента Фонду ПАТ „Альфа-Банк" дізналася про відсутність її в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що стало підставою для її звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що 20.01.2015 року клієнтом вказаного банку ОСОБА_5 із його вкаладу було проведено кілька банківських операцій по перерахуванню коштів на рахунки інших фізичних осіб, клієнтів банку, в тому числі і позивачу, що фактично привело до створення штучних обставин для збільшення відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто за рахунок держави, що вказує на фіктивність спірного правочину, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково відмовляючи в позові послався на ті обставини, що процедура відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами складається з визначених законодавством етапів та потребує вчинення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних дій, а тому позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, без включення в нього позивача та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого буде включено позивача, є безпідставними, передчасними та в цій частині задоволенню не підлягають. Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги послався на ті обставини, що позивач фактично вніс кошти на депозитний рахунок банку, тому має право на відшкодування за рахунок Фонду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладений договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 27 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами п'ятою та шостою зазначеної статті встановлено, що протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до пункту 5 та 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла „Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктами 2, 3 та 4 розділу IV зазначеного Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Виходячи з наведного процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Згідно з частиною другою статті 38 зазначеного Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України „Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отже, Закон України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить імперативну норму, якою в обов'язковому порядку зобов'язує уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками проведеної перевірки були виявлені ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку, в тому числі позивачем, сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

При проведенні перевірки були виявлені проведення ряд операцій із зняття готівкових коштів з рахунків фізичних осіб, відкритих в установі банку з подальшим нібито внесенням знятої суми на рахунок іншої фізичної особи (осіб), відкриті в установі банку. За наявними в банку первісними документами вказані послуги були надані клієнтам банку в той час як, обсяг проведених операцій перевищував наявні в касі банку залишки готівкових коштів, або коли взагалі мало місце відсутність будь-яких залишків готівки в касі банку чи підкріплення каси протягом операційного дня.

Зазначені операції мали нетиповий характер і результатом таких операцій стало збільшення суми гарантованого відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, ОСОБА_5 20.01.2015 року було проведено декілька банківських операцій по перерахуванню коштів з депозитного вкладу в доларах на рахунки інших клієнтів. Метою таких операцій стало збільшення суми гарантованого відшкодування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також в цей день було проведено банківські операції по поповненню інших фізичних осіб. Однією з таких операцій була операція здійснена на користь позивача, а саме, 20.01.2015 року з рахунку ОСОБА_5 у філії АТ „ІМЕКСБАНК" у м.Одесі на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 11000,00 дол.США. Тобто, вказана операція мала призвести до того, щоб у позивача виникло право на отримання відшкодування на вказану суму від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Держави. При цьому, залишок коштів на касі філії АТ „ІМЕКСБАНК" у м.Одесі не дозволяв здійснити операцію щодо видачі вищевказаних готівкових коштів, а тому комісія банку прийшла до висновку щодо штучності та фіктивності створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Правлінням Національного банку України 15.01.2015 року була прийнята постанова № 16/БТ „Про віднесення AT „ІМЕКСБАНК"до категорії проблемних".

На підставі вказаної постанови AT „ІМЕКСБАНК"було віднесено до категорії проблемних, крім того, для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища запроваджена певна низка обмежень, в тому числі, заборона здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На виконання приписів вищевказаної постанови в установі банку був виданий наказ №20-в від 16.01.2015 року про дотримання встановлених обмежень.

Вищенаведені встановлені обставини свідчить про штучність та фіктивність спірних правочинів і створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування за проведеними операціями та їх нікчемність.

Про штучність та фіктивність спірного правочину і створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування за наведеними вище операціями свідчить, зокрема, той факт, що всі ці операція проводилася в той час, коли Банк вже мав значну кількість невиконаних грошових зобов'язань перед іншими клієнтами - кредиторами Банку та не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги.

Тобто, фактично позивачем не перераховувалися власні грошові кошти на депозитний рахунок, а з рахунку іншого клієнта банку з валютного рахунку за рахунок внутрібанківських проводок, всупереч діючих нормативних актів, були переведені кошти в сумі 11 000 доларів, оскільки постановою НБУ від 16.09.2013 р. №365 „Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на поточний рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи.

Встановлення нездатності Банку належно виконувати прийняті на себе зобов'язання перед іншими клієнтами, знаходить своє підтвердження, зокрема, в постанові Правління Національного банку України №16/БТ від 15.01.2015 року „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Імексбанк" до категорії проблемних". Фактично з 15.01.2015 року всім філіям і відділенням AT „Імексбанк" було заборонено приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перевірки уповноваженою особою Фонду встановлено, що видача/виплата або перерахування „реальних" грошових коштів в даних спірних правовідносинах в дійсності не проводилася, натомість на підставі поданих банку платіжних документів відбулося коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення в Фонду обов'язку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування шляхом отримання позивачем за рахунок держави грошових коштів в межах граничного розділу 200000,00 грн.. Вищезазначені обставини позивачем не спростовані.

Згідно ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них.

Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, правочин, спрямований на безпідставне та незаконне заволодіння майном держави вважаться таким, що порушує публічний порядок, а відтак нікчемний. В силу ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

В свою чергу відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Виходячи з наведеного дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Імексбанк" щодо не включення позивача до переліку вкладників вчинені в межах наданих повноважень з метою запобігання незаконного отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав в частині задоволення позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні позову з урахуванням наведених мотивів судом касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення та помилкового скасування законного рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року скасувати, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: