Справа № 1304/1431/12
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/9673/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Наконечної О.М.

третьої особи Креденець Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» до Львівської міської ради, третя особа - Львівський державний коледж легкої промисловості про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту,

в с т а н о в и в:

ДП «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» 14.02.2012 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради, третя особа - Львівський державний коледж легкої промисловості, в якому просило визнати протиправним рішення Львівської міської ради, оформленого ухвалою від 10.11.2011 року №918, про передачу Львівському державному коледжу легкої промисловості земельної ділянки площею 0,2914 га на вул. Вороного,6, у постійне користування для обслуговування будівель навчального закладу за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцію використання землі громадського призначення; скасувати повністю ухвалу Львівської міської ради від 10.11.2011 року №918 «Про користування Львівським державним коледжем легкої промисловості земельною ділянкою на вул. М. Вороного,6» та визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2914 га на вул. М.Вороного,6 у м. Львові, виданого Львівському державному коледжу легкої промисловості на підставі ухвали ЛМР від 10.11.2011 року №918 «Про користування Львівським державним коледжем легкої промисловості земельною ділянкою на вул. М.Вороного,6».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДП «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на момент прийняття оспорюваної ухвали Львівської міської ради від 10.11.2011 року №918, земельна ділянка по вул. Вороного,6, у м.Львові площею 0.2914 га була обтяжена, оскільки ДП «Албіс компані" ТзОВ „Даніум Трейдінг Ко. Лімітет», ще задовго, до звернення Львівського державному коледжу легкої промисловості до Львівської міської ради з метою надання йому земельної ділянки в постійне користування за вказаною адресою, та при прийнятті оспорюваної ухвали від 10.11.2011р. №918, претендує на вказану земельну ділянку, на підставі ухвали Львівської міської ради від 20.09.2007р. №1135. Апелянт вважає, що ДП «Албіс компані» ТзОВ «Даніум Трейдінг Ко. Лімітет» володіло суб'єктивним правом на землекористування вищезгаданою земельною ділянкою по вул. Вороного, бум. Львові площею 0,2914 га стосовно якої прийнято оспорювану ухвалу Львівської міської ради.

У судовому засіданні представник відповідача та третя особа вимоги апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Судом першої інстанції встановлено, що Львівською міською радою прийнято ухвалу від 10.11.2011 року № 918 «Про користування Львівським державним коледжем легкої промисловості земельною ділянкою на вул. Вороного,6» для обслуговування будівель навчального закладу. Пунктом 2 цієї ухвали Львівському державному коледжу легкої промисловості доручено виготовити та зареєструвати у встановленому порядку Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

Також, судом встановлено, що згідно ухвали Львівської міської ради від 20.09.2007 року №1135 ДП «Албіс компані» ТзОВ «Даніум Трейдінг Ко лімітед» погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул Вороного,6 у м.Львові. Даною ухвалою орган місцевого самоврядування не розпорядився земельною ділянкою, земельну ділянку не передано у власність чи у користування, а лише погоджено її місце розташування.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед», суд першої інстанції виходив з того, що Ухвала Львівської міської ради №1135 від 20.09.2007 року є індивідуальної дії, нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування. Дія нормативного акту ухвали №1135 від 20.09.2007 року була обмежена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву». Оскільки позивачем не було розроблено проект відведення земельної ділянки на вул.Вороного,6 у м.Львові, не подано на розгляд та затвердження міської ради, то дана ухвала втратила чинність ще в 2010 році.

Не заперечуючи вказаних вище висновків, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано вимоги норм процесуального законодавства, так як дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частиною 1 статті 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Так, на підставі ухвали Львівської міської ради від 10.11.2011 року Львівському державному коледжу легкої промисловості видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2914 га, тобто зазначене рішення, яке є актом індивідуальної дії, вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання власниками земельної ділянки документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В свою чергу стаття 17 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведених норм видно, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є визнання протиправним рішення Львівської міської ради від 10.11.2011 року №918, про передачу Львівському державному коледжу легкої промисловості земельної ділянки площею 0,2914 га на вул.Вороного,6, у постійне користування для обслуговування будівель навчального закладу за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцію використання землі громадського призначення; скасуваня повністю ухвали Львівської міської ради від 10.11.2011 року №918 «Про користування Львівським державним коледжем легкої промисловості земельною ділянкою на вул.М.Вороного,6» та визнати недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2914 га на вул. М.Вороного,6 у м.Львові, виданого Львівському державному коледжу легкої промисловості на підставі ухвали ЛМР від 10.11.2011 року №918 «Про користування Львівським державним коледжем легкої промисловості земельною ділянкою на вул.М.Вороного,6».

Державний акт на право власності на землю це документ, що посвідчує право власності або постійного користування земельною ділянкою юридичною чи фізичною особою, наданий в установленому порядку та оформлений за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи вищевказані положення законів України, колегія суддів вважає, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку( постійного користування) виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, що визначені у статтях 125 ЗК України та 16 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2013 року у справі №21-228а13.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, неправильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, а тому таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати і провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п. 4, 203 ч. 1, 205 ч. 1 п. 4, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2015 року у справі №1304/1431/2012 скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 19.04.2016 року.