Справа № 815/1349/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1349/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

позивача - ОСОБА_1, за паспортом

представника відповідача - Стаценко В.М., (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Державної казначейської служби України Головного управління в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення не виплаченої заробітної плати в сумі 302707,66 грн., -

СУТЬ СПОРУ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Державної казначейської служби України Головного управління в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення не виплаченої заробітної плати в сумі 302707,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 24.05.1999 року ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури та з 10.02.2016 року звільнена за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». 10.02.2016 року позивачем здано до відділу роботи з кадрами і відділу фінансування та бухгалтерського обліку обхідний листок та отримано трудову книжку. 02.03.2016 року на особистий карточний рахунок позивача надійшов остаточний розрахунок у сумі 14 грн. 19 коп. Позивач не погоджується з діями Прокуратури Одеської області щодо не нарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 10.02.2016 рік відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та посилаючись на приписи Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про державний бюджет», просить суд стягнути з Прокуратури Одеської області не виплачену заробітну плату з липня 2015 року по лютий 2016 року у сумі 302 707, 66 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях, зокрема посилаючись на те, що Прокуратура Одеської області при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (а.с.66-67).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та завчасно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що у період з 24.05.1999 року ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури, зокрема, на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури №4, що підтверджується копією трудової книжки.

Наказом Прокуратури Одеської області від 08.02.2016 року № 314к, радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 та з органів прокуратури з 10.02.2016 року за власним бажанням відповідно до п. 7 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Даючи правову оцінку діям Прокуратури Одеської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 10.02.2016 року у розмірі 302 707, 66 грн., при звільненні у відповідності до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, особливості проходження публічної служби в прокуратурі України та статусу прокурорів визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про прокуратуру".

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Перевіряючи доводи позивача відносно протиправності дій прокуратури Одеської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 10.02.2016 року у відповідності до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч.3 ст.81 цього Закону посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом , що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Тобто, законом встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Проте, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, відповідно до п.13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Так, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Отже, у період з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» (15.07.2015року в частині розміру заробітної плати) по набрання чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012року №505 (15.12.2015), розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

При цьому суд зазначає, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з невнесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі визнати протиправними дії прокуратури Одеської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 10.02.2016 року у відповідності до вимог ст.. 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути з Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3 ) на користь ОСОБА_1 (65026, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) не виплачену заробітну плату відповідно до положень визначених частиною 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з 15.07.2015 року по 10.02.2016 року на суму - 302 707, 66 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Прокуратури Одеської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.07.2015 року по 10.02.2016 року, відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

3. Стягнути з Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3 ) на користь ОСОБА_1 (65026, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) не виплачену заробітну плату відповідно до положень визначених ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» : за липень 2015 року - 12681,22 грн., за серпень 2015 року - 40079,58 грн., за вересень 2015 року-46155, 86 грн., за жовтень 2015 року - 33007,92 грн., за листопад 2015 року - 55054,72 грн., за грудень 2015 року - 62887, 50 грн., за січень 2016 року - 42228, 00 грн., за лютий 2016 року - 10612,86 грн., всього на суму - 302 707, 66 грн. (триста дві тисячі сімсот сім гривень 66 коп.).

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний 21 квітня 2016 року.

Суддя О.Я. Бойко

.