Справа № 808/4231/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2016 рокусправа № 808/4231/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Баранник Н.П. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон» (далі за текстом - ТОВ «Кліон») звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/00007/2 від 27.05.2015 року Миколаївської митниці ДФС;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00016 від 27.05.2015 року Миколаївської митниці ДФС.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000007/2 від 27.05.2015. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Миколаївської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00016 від 27.05.2015.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що документи, які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Так, відповідачем використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних органами митниці митних вартостей.

Представник ТОВ «Кліон» в судове засіданні не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, про причини неприбуття у судове засідання суду не повідомлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що між позивачем та Пелагос П/Ф, Фарерські острови (Постачальник) укладено Контракт № 188F/2015Р від 30.04.2015 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару).

Згідно даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожена скумбрія ціла. Згідно Інвойсу постачальника №SDA140293 від 05.05.2015 року товар постачався за ціною 1,125 доларів США за кг, на умовах FСА м.Клайпеда, Литва.

Для здійснення митного оформлення товару 25.05.2015 позивачем по електронній системі «MD Office™. МDDeclaration» до М/п «Миколаїв - морський» Миколаївської митниці ДФС було подано митну декларацію по формі МД-2 ( реєстраційний номер митниці 504050002.2015.103106) довідковий № 714 (згідно графи 7 ВМД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 466108,46 гривень (тобто 23,90 грн. або 1,15 доларів США за 1 кг).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України включає вартість товару згідно рахунків - 457108,46 грн. (21937,50 доларів США х 20,836853 курс) та вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України - 9000,00 грн., інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Разом з МД позивачем був наданий пакет необхідних документів (згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України): контракт № 188F/2015Р від 30.04.2015; Інвойс №SDA140293 від 05.05.2015; Калькуляція постачальника від 05.05.2015р.; прайс-лист від 30.04.2015; міжнародна товарно-транспортна накладна № 199085 від13.05.2015; довідка про транспортні витрати від 13.05.2015; ветеринарне свідоцтво від 25,05.2015 серія ДРД-00 №934025; сертифікат походження №ВС29029 від 05.05.2015.

Разом з тим, 25.05.2015 по вказаній вище електронній системі надійшло повідомлення від митниці декларанту про те, що згідно вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. В зв'язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, 3) інші документи для підтвердження митної вартості.

27.05.2015 року позивач надав відповідачу наявні додаткові документи, а саме: експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-238 від 14.05.2015; лист ЗТПП №ф.05.6.1/138 від 18.02.2015; експертна декларація №15LTLUB000EK00B6F5 від 13.05.2015; лист постачальника від 26.05.2015 з даними бухгалтерського обліку та про відсутність каталогів.

Митну вартість товару, що імпортується, митним органом визначено із застосуванням другорядного методу 2г (резервного) - за ціною договору щодо ідентичних товарів з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за методом 2г) з розрахунку 1,84 дол. США за кг товару (МД №125110008/2015/108254 від 19.05.2015), про що відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/00007/2 від 27.05.2015.

На підставі даного Рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00016 від 27.05.2015.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, але з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів скористався правом наданим частиною 3 статті 52 Митного кодексу України та оформив 27.05.2015 нову МД по формі МД-2 №504050002/2015/103186 сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем (шляхом грошової застави у розмірі 92702,97 грн.), про що зазначено в графі 47 ВМД.

У своєму рішенні від 27.05.2015 №504050002/2015/000007/2 відповідач зазначив перелік документів за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом.

Відповідно до частини 8 статті 55 МК України, листом №06/02-522 від 10.06.2015 (вх. від 10.06.2015 № 4261/10) ТОВ «Кліон» для підтвердження заявленої митної вартості додатково надано до Миколаївської митниці додаткові документи: лист позивача № 06/02-522 від 10.06.2015; лист постачальника від 10.06.2015 про калькуляції; лист експедитора постачальника від 10.06.2015 з поясненнями про заповнення експортних декларацій в Литві; договір міжнародного транспортного експедирування № 2015МЭ/1Т від 02.01.2015; договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 3691 від 03.08.2011 з додатковою угодою від 01.01.2012.

Проте, Миколаївська митниця не скасувала рішення від 27.05.2015 №504050002/2015/000007/2, про що повідомлено позивача листом № 2095/10/14-70-25-51 від 15.06.2015.

Листом № 2095/10/14-70-25-51 від 15.06.2015 Миколаївська митниця повідомила позивача, що на підставі розгляду додатково наданих документів встановлено, що надані документи не містять всіх даних, а заявлені відомості не підтверджено документально, а саме: відсутня заявка на виконання перевезення, передбачена п. 1.2 договору № 2015МЭ/1Т від 02.01.2015; відсутня інформація щодо винагороди експедитору і тарифів на перевезення, зазначені у п. 2.2 договору № 2015МЭ/1Т від 02.01.2015; відсутні платіжні документи, що підтверджують вартість транспортно-експедиційних послуг, передбачені п. 4.1 договору № 2015МЭ/1Т від 02.01.2015; відсутня заявка, передбачена п. 1.1 договору № 3691 від 03.08.2011, яка є невід'ємною частиною зазначеного договору, відповідно до пункту 1.4 договору № 3691 від 03.08.2011; відсутній акт виконаних робіт, передбачений п 6.2 договору № 3691 від 03.08.2011; відсутні платіжні документи, що підтверджують вартість транспортних послуг, передбачені п.6.4 договору № 3691 від 03.08.2011; відсутнє документальне підтвердження дійсності договору № 3691 від 03.08.2011; відсутня інформація щодо витрат, понесених перевізником поза межами митного кордону України на подачу транспортного засобу до місця завантаження, передбачених Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65; у довідці про транспортні витрати від 13.05.2015 ТОВ «СМ Транс» відсутня інформація щодо виділення з ціни вартості транспортних витрат на підставі п.11 ст. 58 Митного кодексу України; відсутня інформація щодо витрат на розвантаження/навантаження у м.Клайпеда Литва. Згідно Правил Інкотермс-2010 термін FСА («Франко перевізник») означає, що продавець доставить товар, що пройшов митне очищення, у вказане покупцем перевізнику місце. Необхідно зазначити, що вибір місця поставки вплине на зобов'язання по навантаженню і розвантаженню товару на даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо ж поставка здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Місце поставки відрізняється від місця знаходження продавця. Декларантом не надана документальна інформація щодо витрат на навантаження на транспортний засіб в місці поставки Клайпеда Литва; відсутня інформація щодо витрат на зберігання на митному складі у м.Клайпеда Литва; у висновку експерта № ОИ-238 від 14.05.2015 зазначений період визначення ринкової вартості товару до моменту виставлення інвойсу; відсутнє документальне підтвердження інформації, наведеної в листі GREEN TRANSPORT від 10.06.2015, щодо заповнення графи 2 експортної митної декларації № 15LTLUB000EK00B6F5 від 13.05.2015.

Так, митним органом у письмових запереченнях зазначено, декларантом не надані в повному обсязі додаткові документи, витребувані митницею, а надані документи не спростовують виявлені розбіжності, не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості (витрат на транспортування, зберігання, розвантажування/навантажування, страхування) та не містять усіх відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із протиправності прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, та необхідності їх скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно до статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України „Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

У відповідності до частин четвертої та п'ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у другій частині статті 53 Митного кодексу України) містять наступні розбіжності: вартість товару, зазначена у інвойсі № SDA140293 від 05.05.2015 не відповідає вартості наведеній у наданій експортній декларації країни відправлення № 15LTLUB000EK00B6F5 від 13.05.2015; цінова інформація, у калькуляції від 05.05.2015, прайс - листі від 30.04.2015 не відповідає умовам п.5.6 контракту №188F/2015 від 30.04.2015 та листа PELAGOS б/н від 26.05.2015; експортну декларацію № 15LTLUB000EK00B6F5 від 13.05.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром.

Згідно до частин 3, 4 статті 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

На вимогу митниці декларантом надані наступні документи: експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-238 від 14.05.2015; лист ЗТПП № ф.05.6.1/138 від 18.05.2015, експортну декларацію № 15LTLUB000EK00B6F5 від 13.05.2015, лист постачальника від 26.05.2015 з даними бухгалтерського обліку та про відсутність каталогів.

Доводи відповідача про те, що вартість товару зазначена в інвойсі відрізняється від вартості зазначеної в експортній декларації, спростовано наданим позивачем листом експедитора постачальника від 10.06.2015 з відповідними поясненнями, що в експортних деклараціях, що оформлюються в Євросоюзі ціни зазначаються в Євро незалежно від валюти інвойсу та пояснив порядок перерахунку доларів США в Євро.

На спростування доводів відповідача про те, що цінова інформація в калькуляції та прайс-листі не відповідає п. 5.6. контракту та листа постачальника від 26.05.2015/, позивач надав лист постачальника від 10.06.2015 з поясненнями щодо оформлення калькуляцій.

Щодо зауважень відповідача про те, що експортну декларацію неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром позивач надав лист експедитора постачальника від 10.06.2015 з поясненнями, що в експортних деклараціях крім назви та кількості товару є посилання на інвойс та міжнародну товаротранспортну накладну (в графі44), що дає можливість повністю ідентифікувати документ до даної партії товару.

Враховуючи наведене, декларантом були надані усі необхідні документи та пояснення на виконання вимог контролюючого органу та на усунення розбіжностей.

Згідно постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При наданні вказаних документів декларантом у повному обсязі виконані вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтування стосовно причин неприйняття митницею додаткових документів.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товару.

За загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, та їх скасування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року у справі №808/4231/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: О.В. Головко