Справа № 2а-5798/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/9991/29980/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області на постанову Совєтського районного суду міста Макіївки Донецької області від 06 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області про стягнення щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом. Посилалася на те, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» сплатив їй щорічну грошову допомогу за 2011 рік у розмірі, що не співвідноситься з мінімальною пенсією за віком, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просила стягнути.

Постановою Совєтського районного суду міста Макіївки Донецької області від 06 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2012 року, позов задоволено: стягнуто 3 575 грн. недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як дружині померлого інваліда війни до 5 травня за 2011 рік.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм процесуального і матеріального права, відповідач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області як член сім'ї померлого інваліда війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Відповідно до вимог частини п'ятої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня позивач мала право на одержання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яку у 2011 році сплачено у розмірі 245 грн.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що з загальних засад пріоритетності законів України над підзаконними нормативно-правовими актами, при вирішенні питання про виплату позивачу допомоги відповідач мав керуватися Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2011 року № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

У 2011 році правовідносини щодо виплати позивачу грошової допомоги, а також розмір цієї виплати регулювалися Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Частиною п'ятою статті 15 Закону передбачено, що дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком

Натомість Кабінет Міністрів України у постанові № 341 установив, що у 2011 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, здійснюється у розмірі 245 грн. (пункт 1 постанови), тобто у розмірі меншому, ніж це було передбачено частиною п'ятою статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Редакція частини п'ятої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою розмір грошової допомоги дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, визначено у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами не призупинялась і зміни до неї не вносились.

Таким чином правовідносини щодо виплати грошової допомоги дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, у 2011 році регулювалися положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не підзаконним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2011 року № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», яка йому суперечила, а тому висновок судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог є законним та не підлягає скасуванню.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24 жовтня 2013 року по справі № 21-301а13.

Отже судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Совєтської районної адміністрації Макіївської міської ради Донецької області залишити без задоволення, а постанову Совєтського районного суду міста Макіївки Донецької області від 06 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: