Справа № 804/16365/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2016 рокусправа № 804/16365/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року

у справі № 804/16365/15

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянки Вадима Михайловича

про визнання протиправним і скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянки Вадима Михайловича, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.12.2015 № 26863753, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянкою Вадимом Михайловичем.

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянку Вадима Михайловича прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була подана ОСОБА_1 та зареєстрована 15.08.2015 о 10:05:02 за № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю оскаржуваного рішення про зупинення розгляду поданої позивачем заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з огляду на наявність постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2015, якою скасовано рішення відповідача № 23828001 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності, яка була подана та зареєстрована 15.08.2015 о 10:05:02. Висновок державного реєстратора про виділення окремого об'єкту нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, та, як наслідок, необхідність проведення державної реєстрації з видачею свідоцтва про право власності та необхідністю присвоєння окремої адреси, є помилковим, оскільки угода про виділення частки не передбачала виділ частки з об'єкту нерухомого майна, а чітко вказувала на виділення частки з усього спільного майна фермерського господарства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанову суду мотивовано правомірністю оскаржуваного рішення відповідача про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.12.2015 № 26863753, оскільки зі змісту даного рішення вбачається, що при його прийнятті Державним реєстратором враховувались висновки суду постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15, а саме: щодо законодавчої обумовленості висування державним реєстратором вимоги відносно надання документу, який підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси та копії рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 по справі № 5/135 для ознайомлення. При прийняті рішення про зупинення державний реєстратор діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов. Позивач зазначає, що з огляду на вичерпність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч.1 ст.22 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спірне рішення № 26863753 було прийняте з порушенням даної норми та містило незаконну вимогу про надання документів, що не стосуються державної реєстрації набутого позивачем права власності.

Також позивач зазначає, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.15 № 804/4684/15 встановлені такі обставини, як адреса об'єкта, визначеного Угодою про виділення частки, так і те, що ця угода є документом, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, що згідно ч.1 ст.72 КАС України не потребує додаткового доказування.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги порушення відповідачем вимог ст.58 Конституції України при застосуванні до завершених у 1995 році правовідносин з виділення частки зі спільного майна, положення Цивільного кодексу України від 16.01.03 та Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.07 № 55. Суд першої інстанції не врахував, що чинне законодавство не містить жодних вимог щодо обов'язку власника нерухомого майна під час реєстрації прав на це майно надавати держреєстратору будь-яке документальне підтвердження існування (в минулому) права власності на нерухоме майно у попереднього власника такого майна.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає можливості повторного зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень після визнання протиправним і скасування попереднього рішення про зупинення розгляду заяви обумовленого в обох випадках ненаданням одних і тих самих документів. При цьому резолютивна частина рішення № 26863753 містить лише вимогу про зупинення розгляду заяви та не містить вимоги про необхідність надання будь-яких документів.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач (його представник) в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином. В поданих суду письмових запереченнях державний реєстратор Дніпродзержинського МУЮ Коноплянка В.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, посилається на правомірність витребування у позивача документу, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси, а також рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 № 5/135.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 20.12.1995 між членами Селянського (фермерського) господарства «Арта» (ФГ «Арта») та ОСОБА_1 укладено угоду про виділення частки зі спільної сумісної власності в натурі та передачі її у приватну власність (далі - Угода про виділення частки), згідно якої ОСОБА_1 виділена в натурі 1/4 частка із спільної сумісної власності членів ФГ «Арта», яка складається з прибудованого до павільйону змішаної торгівлі нежитлового приміщення, загальною площею 26,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.8).

Згідно цієї Угоди про виділення частки нерухоме майно належить ФГ «Арта» на праві колективної власності на підставі рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.1995 у справі № 5/135.

23.09.2013 ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію права власності на вказане майно.

За результатами розгляду даної заяви Державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Дніпродзержинського міського управління юстиції Бутенко О. В. винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.10.2013 № 6641917 з тих підстав, що Угода про відділення частки не є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інші речові права на нерухоме майно.

Вказане рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень було оскаржено ОСОБА_1 в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2015 у справі № 804/4684/15, яка набрала законної сили 16.06.2015, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.10.2013 № 6641917 (а. с.23-25). При цьому суд, зокрема, виходив з того, що законодавством передбачена можливість зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію, якщо документи подані заявником не в повному обсязі, яка державним еєстратором не реалізована.

15.08.2015 позивач повторно звернулась до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно, яка зареєстрована 15.08.2015 о 10:05:02 за реєстраційним номером - НОМЕР_1 (а. с.9).

20.08.2015 державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції Коноплянкою В. М. винесено рішення № 23828001 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а. с.10).

Приймаючи таке рішення, відповідач зазначив про відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

- документу, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси, у відповідності до п.58 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013;

- рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 по справі №5/135.

Вказане рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень оскаржено ОСОБА_1 до суду.

14.09.2015 Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі № 804/11288/15, залишену без змін ухвалою Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 25.11.2015, якою визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Дніпродзержинського міського управління юстиції про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23828001 від 20.08.2015 (а. с.11-16).

Вказана постанова від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15 мотивована тим, що не надано для огляду всіх документів, на які посилається відповідач, а також тим, що у спірному рішенні про зупинення розгляду заяви відповідача від 15.08.2015 відсутні посилання на норми матеріального права, які були підставою для прийняття такого рішення.

08.12.2015 державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції Коноплянкою В. М. винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26863753 через ненадання заявником всіх необхідних документів (а. с.17-22).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Згідно ч.1 ст.6 Закону № 1952-IV (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до системи органів державної реєстрації прав, зокрема, входять: органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав), які відповідно п.1 ч.1 ст.8 вказаного Закону проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації.

За приписами ч.2 ст.30 Закону № 1952-IV дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV).

Стаття 15 Закону № 1952-IV встановлює порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини 1 даної статті державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ст.26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п.15 Порядку № 868 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За приписами п.п.1, 16 п.37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно п.20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Разом з тим, ст.22 Закону № 1952-IV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В свою чергу, стаття 24 Закону № 1952-IV визначає підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, серед яких зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За приписами частини 2 вказаної вище статті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Наведені правові норми свідчать, що існує певних порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, який передбачає обов'язок державного реєстратора прийняти рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, а також обов'язок державного реєстратора прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В якості обґрунтування рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26863753 від 08.12.2015 Державним реєстратором наведений витяг з мотивувальної частини постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15 з правовими нормами та висновками даного суду, а саме:

- про законодавчу обумовленість висування державним реєстратором вимоги щодо надання документу, який підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси;

- з урахуванням відсутності у державному реєстрі будь-якої інформації щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 69/5, враховуючи, що Угода про виділення частки не посвідчена нотаріально, вимога державного реєстратора у наданні заявником копії рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 по справі № 5/135 для ознайомлення зумовлена необхідністю пересвідчитись у тому, що виділене із вищезазначеного об'єкта нерухомості за угодою нерухоме майно дійсно належало на праві власності ФГ «Арта».

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у спірному рішенні відповідачем не вказано, які саме документи не були надані заявником.

Зі змісту спірного рішення від 08.12.2015 вбачається необхідність надання позивачем тих же документів, відсутність яких стала підставою для прийняття відповідачем рішення про зупинення розгляду заяви відповідача від 15.08.2015, скасованого постановою суду від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15.

За положеннями п.41-1 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування рішення державного реєстратора у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

У результаті внесення записів про скасування рішення державного реєстратора у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, якщо судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, встановлено протиправність рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,, винесене з певних мотивів (підстав), незаконність якого встановлена таким судовим рішенням, у державного реєстратора відсутнє право вимагати усунення недоліків, які зазначені у скасованому рішенні про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Проте такі обставини не позбавляють державного реєстратора права прийняти інше рішення по суті поданої заяви про державну реєстрацію прав в межах законодавчо визначених повноважень.

Крім того, стосовно вимог відповідача щодо надання позивачем для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень документу, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси, та рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 по справі № 5/135, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до п.58 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який поділяється (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів) або частка з якого виділяється, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на об'єкт нерухомого майна, який поділяється або частка з якого виділяється, подає:

технічні паспорти на новостворені об'єкти нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси.

З Угоди про виділення частки вбачається, що виділена ОСОБА_1 в натурі частка із спільної сумісної власності членів ФГ «Арта», складається з прибудованого до павільйону змішаної торгівлі нежитлового приміщення.

У постанові від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15 суд послався на п.2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 № 774/14041 (далі - Інструкція), згідно якої поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Разом з тим, у листі Державної реєстраційної служби України від 23.06.2014 №11942/05-15-14 щодо присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна як його ідентифікуючої ознаки зазначено, що Цивільним законодавством та законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено можливість поділу об'єкта нерухомого майна або виділу його частини та проведення державної реєстрації прав на такі об'єкти.

За таких умов, у разі поділу об'єкта нерухомості утворюються два (або більше) самостійних об'єктів.

Тому, з метою реалізації правомочностей власника законодавством у сфері державної реєстрації прав передбачено проведення такої реєстрації на новостворені об'єкти.

У свою чергу, задля ідентифікації об'єктів нерухомого майна та виокремлення об'єктів нерухомості серед інших, Порядком визначено подання документа, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси (пункт 58).

При цьому окрема адреса присвоюється самостійним об'єктам нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, а саме окремим будинкам (будівлям, спорудам).

Згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає прийняття рішень про присвоєння адреси об'єктам нерухомого майна.

Порядок присвоєння органами місцевого самоврядування поштових адрес врегульовано нормативно-правовими актами місцевого значення. За загальним правилом органами місцевого самоврядування присвоюються адреси окремим будинкам (будівлям, спорудам).

Тому, у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних об'єктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на це органами.

У разі поділу квартири, житлового або нежитлового приміщення, тобто об'єктів нерухомості, які безпосередньо не розташовані на земельній ділянці, а розташовані у межах будинку (будівлі, споруди), присвоєння їм номера або літери відбувається на підставі проектної документації з будівництва та матеріалів технічної інвентаризації.

Враховуючи наведене, оскільки у разі поділу квартири, житлового або нежитлового приміщення, адреса будинку (будівлі, споруди), в межах яких знаходяться такі поділені об'єкти, не змінюється, документ про присвоєння окремої адреси не подається.

Щодо вимоги про надання ОСОБА_1 копії рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.11.95 по справі № 5/135, то у постанові від 14.09.2015 у справі № 804/11288/15 суд не встановлював саме законодавчу обумовленість вимоги Державного реєстратора у наданні заявником копії вказаного рішення арбітражного суду, а лише зазначив про те, що така вимога відповідача була обумовлена відсутністю у державному реєстрі будь-якої інформації щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, провулок Цегельний, 69/5, та тим, що Угода про виділення частки не посвідчена нотаріально.

Разом з тим, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вищенаведеного, Угода про виділення частки зі спільної сумісної власності датована 20.12.95, і положення Цивільного кодексу Української РСР не висували вимог законодавця щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору (угоди) про виділення частки зі спільної сумісної власності нежитлового об'єкта нерухомого майна.

З огляду на вказану норму, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірне рішення про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідач діяв не у відповідності з нормами діючого законодавства, а тому це рішення не є законним, підлягає скасуванню, відповідно,підлягають задоволенню позовні вимоги в цій частині.

Водночас колегія суддів зазначає, що не підлягає задоволенню позов в частині зобов'язання відповідача прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка була подана ОСОБА_1 та зареєстрована 15.08.2015 о 10:05:02 за № НОМЕР_1, з огляду на те, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, віднесено до виключної компетенції відповідача, тобто є дискреційними функціями державного реєстратора, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив судове рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 р. у справі № 804/16365/15 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.12.2015 № 26863753, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянкою Вадимом Михайловичем.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко