Справа № 705/1140/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/27966/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,
здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради (далі - УПСЗН) про визнання дій протиправними і зобов`язання встановити статус інваліда війни за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії УПСЗН, допущені при відмови у встановленні йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення;
зобов`язати відповідача встановити статус інваліда війни з видачею посвідчення.
Посилався на те, що рішенням медико-соціальної експертної комісії йому встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Інвалідність встановлена безстроково, тому відповідачем безпідставно відмовлено у визнанні за ним статусу інваліда війни.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 3 червня 2015 року, позовні вимоги задоволено.
У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і ухвали нове про відмову в позові. Вказує на те, що позивач не виконував обов`язки військової служби, при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення про час та місце слухання справи.
З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.
Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, наведено у статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII).
Відповідно до пункту 1 частини другої цієї норми до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 з 19 серпня 1985 року по 30 листопада 1994 року працював вільнонайманим у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді слюсара сантехніка. В період з 22 вересня по 2 листопада 1986 року, будучи відрядженим до військових частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , приймав участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи, за що отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії від 4 квітня 2011 року виявлені в позивача захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Виходячи із зазначених обставин та норм права, суди прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.
Зокрема, за правилами частини другої статті 224 КАС України не може бути скасоване судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Представником відповідача не доведено, що апеляційним судом при розгляді справи не враховано докази, які могли вплинути на рішення суду першої інстанції і які не були предметом дослідження в суді першої інстанції.
Як зазначалося вище, до інвалідів війни відносяться не лише військовослужбовці, а й особи вільнонайманого складу, які стали інвалідами, в тому числі в наслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи. Фактичні обставини встановлені судами, свідчать, що позивач як вільнонаймана особа приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, став інвалідом 2 групи, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Суд першої інстанції зобов`язав УПФ прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.
Посилання на позасудовий розгляд цього питання є теж безпідставні
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради відхилити, а судові рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 квітня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: