Справа № 712/9804/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/9804/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А
20 квітня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Самсонова М.М., за участю представника відповідача Дорожинської А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
25.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірним рішення Міністерства оборони України (п. 73 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або з інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №3 від 13.02.2015) про відмову у призначені йому одноразової грошової допомоги; зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 235200,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення відповідача щодо відмови у призначені одноразової грошової допомоги неправомірне, оскільки відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова допомога у разі інвалідності - гарантована державою виплата і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. позов задоволено частково: визнано неправомірним рішення Міністерства оборони України (п. 73 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або з інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №3 від 13.02.2015) про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги, зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2014 (вхід. №531) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, отриманою при виконанні службових обов`язків, з врахуванням висновків, зазначених у мотивувальній частині даного судового рішення. В решті заявлених позовних вимог відмовлено. Зобов`язано Міністра оборони України (ідентифікаційний код 00034022) подати в місячний строк після набрання постановою законної сили звіт про виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивач наділений правом на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відмова Міністерства оборони України у виплаті такої одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням інвалідності особі, звільненої з військової служби є протиправною.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач не набув права на отримання грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності особі, звільненої з військової служби, у зв`язку з тим, що на спірні правовідносини не підлягають поширенню положення №975 від 25.12.2013, оскільки вказаний нормативний акт прийнятий після звільнення позивача з військової служби, а виплата грошової допомоги повинна здійснюватися страховою компанією в порядку соціального страхування, передбаченого статтею 16 Закону України № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону чинної на момент звільнення позивача.(далі Закон № 2011-ХІІ)
У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Інші сторони до суду не прибули, про місце, дату, час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку з хворобою наказом по особовому складу №012-ПМ від 19.05.1992, виданий командуючим 5-ю повітряною армією м. Одеси. (а.с.9).
Спеціалізованою радіологічною МСЕК Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи 21.02.2013 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.8).
Згідно з витягу до Протоколу № 582 від 14.03.2013 р. Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї (а.с.12).
28.03.2013 р. Спеціалізованою радіологічною МСЕК Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням військового обов`язку при випробуванні ядерної зброї (а.с.13).
05.08.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, отриманою під час виконання службових обов`язків в порядку ч. 11 Постанови Кабінету Міністрів № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги». (а.с.4)
13.02.2015 комісія Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або з інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №3 від 13.02.2015) відмовила ОСОБА_1 у призначені йому одноразової грошової допомоги (а.с. 6).
Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.
Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно зі статтею 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Відповідно до ч.2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 28.05.2008 № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 24-місячного грошового забезпечення.
Верховний суд України у постанові від 18.11.2014 року № 21-446а14 зробив висновок, що згідно статті 16 Закону № 2011-ХІІ право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, оскільки позивачу Спеціалізованою радіологічною МСЕК Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням військового обов`язку при випробуванні ядерної зброї лише 28.03.2013 р., то до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися що сталися після 1 січня 2007 року, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499.
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 поширюється лише на осіб, які звільнені з військової служби після 10.05.2006 року, оскільки право на одержання допомоги виникло у позивача з моменту встановлення інвалідності (тобто з 28.03.2013 року), тому спірні правовідносини регулюються законом, що діяв на момент встановлення інвалідності
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.
Відповідно до положень ст. 94 КАС України з Міністерства оборони України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 535,92 грн. (п`ятсот тридцять п`ять грн. 92 коп.)
Повний текст ухвали виготовлено 20.04.2016 року.
Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р., залишити без задоволення.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.
Колегія суддів: О.В. Карпушова
М.І. Кобаль
Головуючий суддя Карпушова О.В.
Судді: Кобаль М.І.
Епель О.В.