Справа № 761/1623/16-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/1623/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА
Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, третя особа: Інститут проблем атомних електростанцій, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, третя особа: Інститут проблем атомних електростанцій, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності із заробітку одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача призначити позивачу з 26.08.2015 пенсію по інвалідності із заробітку одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 26.08.2015 перерахунок пенсії з пенсії за віком на пенсію по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, врахувавши заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження згідно довідки № 197 від 18.08.2015 Інституту проблем безпеки атомних електростанцій.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

У судове засідання з`явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року скасувати, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції враховуючи вимоги статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки Довідка № 197 від 18.08.2015 видана Інститутом проблем безпеки атомних електростанцій, а позивачем не надано доказів того, що він працював в даній установі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 та вкладкою до нього.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0422130 позивач є інвалідом другої групи з 19.01.2015, яка пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою № 197 від 18.08.2015 року, виданою Інститутом проблем безпеки атомних електростанцій, позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль з 01.09.1986 по 30.09.1986 по місцю роботи УЕС УС-605 на посаді виконроба, посадовий оклад 1,86 крб., виплачена заробітна плата в сумі 1 705,66 крб. з урахуванням коефіцієнта 3; 4 відповідно до постанови Ради Міністрів та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7.

Позивач звернувся до Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва із заявою про перехід із пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим листом від 23.10.2015 №17738/06 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для призначення даного виду пенсій з врахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження та відмовлено в переході з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відмову обґрунтовано тим, що розрахунок наведений в наданій довідці про заробітну плату не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено необхідність подання до органу, що призначає пенсію, довідки про заробітну плату. В ній, зокрема, зазначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як убачається з матеріалів справи, всі необхідні дані, які потрібні для здійснення перерахунку пенсії позивачу, містяться в довідці про заробітну плату за роботу в зоні відчуження №197 від 18.08.2015 виданій Інститутом проблем атомних електростанцій.

За таких обставин у відповідача відсутні підстави не приймати зазначену довідку про заробіток позивача в зоні відчуження ЧАЕС у 1986 році для перерахунку пенсії, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що він працював в даній установі, проте суд апеляційної інстанції спростовуючи такі висновки вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Натомість, в порушення наведених норм КАС України, суд першої інстанції переклав обов`язок доказування протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень на позивача.

Таким чином, з метою повного та всебічного розгляду справи, керуючись ч. 2 ст. 195 КАС України згідно з якою суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вважає за необхідне дослідити долучені до апеляційної скарги матеріали та надати їм оцінку як доказам у справі.

Зокрема, із копії трудової книжки позивача убачається, що останній у період з 04.07.1986 по 24.01.1987 проходив службу у Збройних Силах Радянського ССР. Вказаний запис зроблено ВЧ №067549.

Згідно довідки Шевченківського районного військового комісаріату від 31.03.2016 №К/111 ОСОБА_1 проходив службу в ЗС з 04.07.1986 по 24.01.1987, в тому числі з 07.07.1986 по 10.10.1986 на протязі 97 діб виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії у 30-км зоні на Чорнобильській АЕС на посаді виконроба Управління енергозабезпечення підприємства поштова скринька Ю-9092 в/ч НОМЕР_2 (наказ начальника підприємства №02 с від 20.07.1986); з 10.10.1986 по 24.01.1987 проходив службу на посаді виконавця робіт у монтажно-будівельній дільниці №14 підприємства поштова скринька А-7109 в/ч НОМЕР_3 (наказ начальника підприємства п/с А-7109 №056 від 28.10.1986).

Крім того, позивачем долучено до апеляційної скарги лист Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради від 05.03.2015 №051/Д-68/1-009 разом із приєднаними до нього копіями документів, які слугували підставою для встановлення ОСОБА_1 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії 1.

Відповідно до довідки №42, виданої зам.начальника УС-605 ОСОБА_1 він в складі УБ-605 (зона) в період с 04.07.1986 наказ №97 лс від 11.07.1986 на посаді виконроба по 10.10.1986 наказ №947 від 08.10.1986 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із довідкою Управління Бородянського відділення Ощадбанку від 12.02.1993 №36 ОСОБА_2 дійсно отримував заробітну плату нараховану УБ-605 в період з вересня по грудень 1986 року.

Згідно пояснень наданих Інститутом проблем атомних електростанцій, які долучено до матеріалів справи у письмовому вигляді, останнє є правонаступником Управління будівництвом-605. В свою чергу позивач у період з 11.07.1986 (наказ №97-лс від 11.07.1986) по 08.10.1986 (наказ №947 з особового складу від 08.10.1986) був відряджений до УБ-605 та працював на роботах з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС виконробом. Оригінали зазначених наказів були передані до «Чорнобильського архіву» в м. Москва.

Наведене також підтверджується довідкою №30 від 08.04.2015 виданої Інститутом проблем безпеки атомних електростанцій, копію якої долучено до апеляційної скарги.

Отже, наведені матеріали підтверджують, що ОСОБА_1 був відряджений до УБ-605, де отримував заробітну плату за роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та правонаступником якого є Інститут проблем атомних електростанцій. Відтак доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що довідку №197 від 18.08.2015 позивачу видано підприємством, в якому останній не працював є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином позивачем доведено протиправність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по інвалідності із заробітку одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відтак наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності із заробітку одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва призначити ОСОБА_1 з 26.08.2015 пенсію по інвалідності із заробітку одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва здійснити ОСОБА_1 з 26.08.2015 перерахунок пенсії з пенсії за віком на пенсію по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, врахувавши заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження згідно з довідкою № 197 від 18.08.2015, виданою Інститутом проблем безпеки атомних електростанцій.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.