Справа № 815/1623/15
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2016 р. м. Київ К/800/48613/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 36 від 24 грудня 2014 року; скасування реєстрації даної декларації та зобов`язання відповідача видати наказ і виключити дану декларацію з Єдиного реєстру.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 36 від 24 грудня 2014 року подану ОСОБА_4; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, третя особа звернулась з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що третьою особою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подана Декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1, - за результатами розгляду якої контролюючим органом 18 грудня 2014 року проведено її державну реєстрацію за № ОД 25.

Також, третьою особою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - реконструкція нежитлового приміщення, без зміни геометричних розмірів, за адресою: АДРЕСА_1, - за результатами розгляду якої контролюючим органом 24 грудня 2014 року проведено її державну реєстрацію за № ОД 36.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про реєстрацію Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, позивач заявив цей позов.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не проводив перевірку третьої особи на предмет порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, а отже відсутні підстави для звернення до суду. При цьому суд вказав, що позивачем у законодавчо встановленому порядку не виявлено факту подання третьою особою недостовірних даних, наведених у спірній декларації.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до функцій та обов'язків позивача належить здійснення контролю за недопущенням самовільного будівництва, складовою якого є зокрема проведення обстеження спірних об'єктів та оскарження до суду неправомірних декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, оскільки цими документами фактично приймаються в експлуатацію об'єкти будівництва.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів передчасними.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Відповідно до положень статей 163, 165, 206, 207 КАС України ухвала/постанова складається із вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин рішення.

Так, обов'язково у судовому рішенні суд має зазначити мотивів, з яких він виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Між тим, в порушення вказаних норм процесуального права, суди не вказали, якими нормами права вони керувались, виходячи з їх висновків про те, що позивачем у законодавчо встановленому порядку не виявлено факту подання третьою особою недостовірних даних, наведених у спірній декларації.

Окрім того, суди мають перевірити та надати оцінку щодо наявності підстав для висновку про зобов'язання суб'єкта містобудівної діяльності допустити позивача до проведення перевірки. В цьому питанні колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 09 жовтня 2012 року у справі № 21-177а12, суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Враховуючи зазначене, суди мають обґрунтувати свої висновки з посилання на норми закону, який передбачає випадки, відповідно до яких позивач може звертатися до суду з відповідним позовом.

Оскільки під час вирішення спору суди першої та апеляційної інстанцій не правильно застосували норми права, то скаргу третьої особи слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: