Справа № 537/1862/16-а
Суддя: Степура А. А.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/1862/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Степури А.А. за участю секретаря судового засідання Грицькової Я.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом згідно якого прохав суд винести рішення яким, визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці щодо перерахунку йому щомісячного довчного грошового утримання протиправною. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області з 1.09.2015 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, наданої ТУ ДСА в Полтавській області № 224 від 09.02.2016 року, виходячи із розміру 86 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на його користь заборгованість у вигляді різниці між фактично виплаченим йому щомісячним довічним грошовим утриманням та щомісячним довічним грошовим утриманням, яке повинно було йому виплачено з 1.09.2015 року по день фактичного виконання рішення суду. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області на його користь сплачений ним судовий збір.

Свої вимоги мотивував тим, що з 1985 року по 2005 рік він працював суддею, заступником голови, головою Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавської області. 21.01.2005 року його було звільнено з посади судді Крюківського районного суду м. Кременчука, Полтавської області в звязку з виходом у відставку на підставі Постанови Верховної ОСОБА_2 України № 2296-IV від 23.12.2004 року «Про звільнення суддів».При звільненні у відставку йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% заробітної плати судді. Під час його перебування у відставці розмір його щомісячного довічного грошового утримання неодноразово перераховувався в звязку з зростанням заробітної плати працюючих суддів. На даний час він отримує довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці і призначено воно йому на підставі Закону « Про статус суддів» в редакції від 15 грудня 1992 року.

Довідкою за № 224 від 9 лютого 2016 року Управління державної судової адміністрації в Полтавській області повідомило його про зміни в розмірі довічного грошового утримання, згідно якої вказано, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні /перерахунку/ довічного грошового утримання суддям у відставці, з 1 вересня 2015 року складає 20670.00 гривень, в тому числі: оклад - 13780,00 грн. та щомісячна доплата за вислугу років 50%- 6890,00 грн.

18 лютого 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок грошового утримання в звязку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, але відповідач ніякої відповіді на цю заяву не надав і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання не зробив. Просить суд визнати бездіяльність УПФ України в м. Кременчуці протиправною та зобов»язати Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки ТУ ДСА в Полтавській області № 224 від 09.02.2016 року, виходячи із розміру 86 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Просить стягнути з Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на його користь заборгованість у вигляді різниці між фактично виплаченим йому щомісячним довічним грошовим утриманням та щомісячним довічним грошовим утриманням, яке повинно було йому виплачене з 01.09.2015 року по день фактичного виконання рішення суду та стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.04.2016 року замінено відповідача - - Управління Пенсійного фонду України м. Кременчука в Полтавській області на належного відповідача - Кременчуцьке обєднання управління Пенсійного фонду України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач з січня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Кременчуці та отримує довічне щомісячне грошове утримання. Як зазначено в п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет ОСОБА_2 України», «Про судову експертизу», Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України. Згдно даного наказу з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезгаданим законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Позивач 18.02.2016 року звернувся із заявою № 38 про перерахунок пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». До заяви заявник надав довідку № 224 від 9.02.2016 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Управлінням прийнято рішення № 75 від 16.03.2016 року щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 224 від 9.02.2016 року. При перевірці пенсійної справи встановлено, що текст рішення № 75 від 16.03.2016 року є помилковим та працівниками управління було виготовлено текст рішення з усуненням помилок та направлено позивачу. Тому управління вважає, що рішення прийняте з дотриманням норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає. Відповідно до п.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 ( у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 7.07.2014 № 13-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2014 року за № 895/25672 (далі Порядок) днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України передбачено, що суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже питання щодо зобовязання Управління ПФУ в м.Кременчуці надати суду звіт про виконання судового рішення вирішується судом, а не за позовною заявою про визнання протиправними дій (бездіяльності) вчинених субєктом владних повноважень. Тому вимоги позивача про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці надати до суду звіт про виконання постанови задоволення підлягати не можуть.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного:

Судом встановлено, що з 2005 року позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру цього утримання. Ці обставини підтверджується матеріалами справи і відповідачем не оспорюються.

Відповідно до частини 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів», в редакції, яка була чинна на час виходу позивача у відставку, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Згідно ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 07.07.2010 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Норми частини 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» та ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» безпосередньо повязують виплату довічного грошового утримання судді у відставці з грошовим утриманням судді, який працює на посаді, яку займав суддя до виходу у відставку, що зумовлює проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці при зміні розміру суддівської винагороди працюючого судді.

Як вбачається довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації 9.02.2015 року за вих..№224 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.09.2015 року складає 20 670 грн., в тому числі посадовий оклад 13 780 грн. та щомісячна доплата за вислугу років 50% 6 890 грн..

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду в м.Кременчуці Полтавської області (Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України) з заявою №38 про проведення йому з 01.09.2015 року перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Рішенням Управління Пенсійного фонду в м. Кременчуці Полтавської області (Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України) №75 від 16.03.2016 року з питання перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку довічного грошового утримання з 01.09.2015 року.

В обґрунтування відмови зазначено, що на підставі ч.5 Прикінцевих положень від 02.03.2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про судоустрій та статус суддів».

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, виходячи з якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України,права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

В рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року зазначено, що ст.126 Конституції України закріплено основні принципи здійснення правосуддя в Україні незалежність і недоторканість суддів. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), є гарантією забезпечення незалежності. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праці заробляти додаткові матеріальні блага.

В рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначено, що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста ст.47).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення і про обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп 2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень і в роботі взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п.6.4).

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Даний факт підтверджується й міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, згідно з п. 54 Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 4 листопада 1950 року, ратифікованій Верховною ОСОБА_2 України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і ОСОБА_3 ООН.

Тож, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Цей підхід підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Дійсно, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, в тому числі, «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, приходжу до висновку, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, позивача по справі, які були встановлені на день його виходу у відставку, станом на 17 січня 2011 року, не можуть бути скасовані ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів.

За таких обставин, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача є в частині визнання дії відповідача протиправними, зобовязання Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України з 01.09.2015 року здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щомісячного довічного грошового утримання у вигляді різниці між фактично виплаченим йому довічного грошового утримання та щомясчним довічним грошовим утриманням, яке повинно було йому виплачено не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування щомісячного довічного грошового утримання замість органу, якому надані такі повноваження.

З урахуванням задоволення позову, судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого правліннями Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 зі змінами від 30.06.2011 року, Положенням про Пенсійний фонд, затвердженого указом президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 зі змінами від 29 листопада 2011 року, Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року по справі №1-2/2013 №3-рп/2013, ст.ст. 6-14, 71,94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання протиправною.

Зобовязати Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України з 01.09.2015 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, наданої ТУ ДСА в Полтавській області № 224 від 09.02.2016 року, виходячи із розміру 86 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання .

Стягнути з Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір в сумі 367 грн. 47 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у розгляді справи, в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Степура А.А.