Справа № 815/1659/14
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/51331/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),
Черпака Ю.К.,
Швеця В.В.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ, треті особи - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, ректор Одеського державного університету внутрішніх справ генерал-майор міліції ОСОБА_2 про поновлення на навчанні та на службі в органах внутрішніх справ України за касаційною скаргою Одеського державного університету внутрішніх справ на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеського державного університету внутрішніх справ, в якому просив: скасувати п.1 наказу № 299 від 23 жовтня 2012 року про відрахування з 3-ого курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки з Одеського державного університету внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни; поновити на навчання на 3-й курс факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки та поновити на службі в органах внутрішніх справ України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року залишено без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року.

Одеський державний університет внутрішніх справ не погодився з постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року і звернувся до суду з касаційною скаргою, в який просить їх скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наказу МВС України від 20 листопада 2009 року № 488 та протоколу засідання приймальної комісії Одеського державного університету внутрішніх справ від 30 липня 2010 року, а також наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 16 серпня 2010 року №133/ос був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки з підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» і поставлений на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, з 16 серпня 2010 року з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції» ГУМВС України в Одеській області.

17 серпня 2010 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_2 (Виконавець) та Головним управлінням МВС України в Одеській області в особі ОСОБА_3 (Замовник) та позивачем (Особа) був укладений Договір про підготовку фахівця.

Предметом даного договору являлась підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Право».

Пунктом 3.1. зазначеного Договору передбачено його дострокове розірвання у зв`язку з порушенням особою дисципліни.

Наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 жовтня 2012 року № 299, за грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у недотриманні Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу та вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, а саме вживання в спілкуванні, слів ненормативної лексики та нанесення удару в обличчя працівнику міліції, рядового міліції ОСОБА_4 курсанта 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки відраховано з учбового закладу та звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Зазначений наказ був винесений на підставі службового розслідування, із висновку якого слідує, що 16 жовтня 2012 року, приблизно о 10.00 годині, на території навчального корпусу університету (вул. Успенська,1) рядовий міліції ОСОБА_1 , курсант 3-го курсу факультету підготовки фахівців міліції громадської безпеки, перебуваючи у форменому одязі працівника міліції, під час шикування у внутрішньому дворику 29 і 30 навчального взводу, підійшов до курсанта 3-го курсу факультету підготовки фахівців кримінальної міліції - в.о. командира 30 навчального взводу молодшого сержанта міліції ОСОБА_5 , який також перебував у форменому одязі працівника міліції, щоб з`ясувати обставини нібито нетактовної поведінки з боку ОСОБА_5 до його дівчини, студентки 1-го курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту фінансово-економічної безпеки і права ОСОБА_6 , яка мала місце три тижні тому. За результатом з`ясування стосунків між курсантами відбувся конфлікт.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття наказу Наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 жовтня 2012 року № 299 щодо відрахування позивача з учбового закладу та звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку про неправомірність прийняття вищевказаного наказу, оскільки звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, застосування якого має бути виправданим, вмотивованим та обґрунтованим.

На думку суду першої інстанції висновок службового розслідування, який наданий відповідачем, як доказ в обґрунтування своїх заперечень, не містить детального, послідовного опису подій, що відбувались між учасниками конфлікту, ним не встановлені причини конфлікту, ступінь вини кожного з його учасників.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Також абз. 11 ч. 2 ст. 32 Закону України «Про вищу освіту», встановлено що керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень відраховує та поновлює на навчання осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі за погодженням з органами студентського самоврядування.

Ст. 38 Закону України «Про вищу освіту» передбачає, що у вищих навчальних закладах та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів.

У студентському самоврядуванні беруть участь особи, які навчаються у вищому навчальному закладі. Усі особи, які навчаються у вищому навчальному закладі, мають рівне право на участь у студентському самоврядуванні.

Студентське самоврядування забезпечує захист прав та інтересів осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі, та їхню участь в управлінні вищим навчальним закладом.

Відповідно до ч.3 ст.38 вказаного Закону за погодженням з органом студентського самоврядування у вищому навчальному закладі приймається рішення про відрахування осіб, які навчаються у вищому навчальному закладі, та їх поновлення на навчання.

Статтею 45 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу: за власним бажанням; за невиконання навчального плану; за порушення умов контракту; в інших випадках, передбачених законами.

14 лютого 2008 р. відповідно до вимог, в тому числі і Закону № 2984 - ІІІ наказом Міністерства внутрішніх справ №62 було затверджено Положення про вищі навчальні заклади МВС.

Зазначене Положення також встановлює принципи діяльності органів самоврядування.

Відповідно до пункту 4.11.1. Положення (в редакції, яка діяла на момент спору), органи самоврядування у вищому навчальному закладі - це самостійна громадська діяльність курсантів (слухачів, студентів) з реалізації основних завдань щодо забезпечення виконання курсантами (слухачами, студентами) своїх обов`язків, захисту їх прав, сприяння гармонійному розвитку особистості курсанта (слухача, студента), формування в них активної громадської позиції, навичок майбутніх фахівців та керівників.

Судами встановлено, що всупереч вказаним нормам, Одеській державний університет внутрішніх справ не надав в якості доказів у справі протоколи та рішення зборів Рад курсантського самоврядування, які повинні були вирішувати питання щодо відрахування позивача з вищого навчального закладу.

Тобто рішення про відрахування позивача не було погоджено з органом студентського самоврядування.

Пунктом 6.31. Положення про вищі навчальні заклади МВС передбачено, що курсант може бути відрахований з вищого навчального закладу, відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про вищу освіту» а) за власним бажанням; б) за невиконання навчального плану; в) за порушення умов договору (контракту); г) в інших випадках, передбачених законами.

07 вересня 2009 року наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС.

Відповідно до п.2.1. даного Положення курсант може бути відрахований з вищого навчального закладу за одноразове грубе порушення навчальної (службової) дисципліни, правил внутрішнього розпорядку.

При цьому, згідно з п. 2.2. курсанти, відраховані з вищого навчального закладу (крім направлених для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ), звільняються вищим навчальним закладом зі служби в органах внутрішніх справ та направляються у військові комісаріати за місцем проживання для взяття на військовий облік, про що повідомляється останнім, при цьому вони повинні відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. У разі коли відрахована особа відмовляється добровільно відшкодувати зазначені витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Як зазначено вище за наказом ректора Одеського державного університету внутрішніх справ від 23 жовтня 2012 року № 299 позивача звільнено за грубе порушення службової дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту) .

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту встановлює, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка діяла на період жовтня 2012 року була затверджена 06 грудня 1991 року. наказом № 552 Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що обставини подій по яким проводилось службове розслідування відрізняються від того як їх пояснював позивач та від того, як вони викладені у висновку службового розслідування.

Так з показів свідків та по ясень позивача встановлено, що бійка між курсантом ОСОБА_1 та курсантом ОСОБА_5 була обоюдна, а обидва курсанти висловлювалися ненормативною лексикою.

Проте, з висновку службового розслідування вбачається, що тільки ОСОБА_1 наніс удар в обличчя ОСОБА_5 .

При цьому слід зазначити, що відповідачем на вимогу суду для перевірки встановлених службовим розслідуванням обставин подій, не були надані матеріали службового розслідування.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення, як передбачає ст.14 Дисциплінарного статуту мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Вставнолено, що позивач визнав свою вину у скоєному порушенні, розкаявся, раніше до будь-якої відповідальності він не притягувався, шкода від його проступку не настала.

На підставі викладеного, суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановили, що відповідачем дисциплінарне стягнення що застосовано до позивача у виді відрахування його з Одеського державного університету внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни є крайнім заходом і занадто суворим та не пропорційним ступеню скоєного ним проступку. Крім того, за ті ж самі події іншій курсант ОСОБА_5 поніс більш м`яке покарання.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду попередніх інстанцій, що наказ Одеського державного університету внутрішніх справ № 299 від 23 жовтня 2012 року є незаконним та підлягає скасуванню.

При цьому слід зазначити, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, так як ОСОБА_1 оскаржував спірний наказ в досудовому порядку оскарження відповідно до ст.. 20 Дисциплінарного Статуту.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року - без змін, оскільки суди не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень..

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :
Касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак

В.В. Швець