Справа № 2а-6424/11/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ К/9991/71379/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю:

представника Генеральної прокуратури України - Суходольського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року

у справі № 2а-6424/11/1470

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва

за участю Прокурора Миколаївської області

про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва (далі - відповідач) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 травня 2011 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року позов був задоволений. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 17 травня 2011 року № .

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року і прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника Генеральної прокуратури України, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва провела документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за результатами якої був складений акт № 298/17-208/НОМЕР_2 від 22 березня 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпункту 8.1.3 пункту 8.1 статті 8, підпункту «а» пункту 18.1 статті 18, підпункту «в» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які полягали у неподанні декларації про доходи, одержані з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та у несплаті до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3338267,25 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що ОСОБА_2 мала корпоративні права, а саме, право власності на часку у статутному фонді (капіталі) ТОВ «Цунамі-ЮГ». 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 в особі її чоловіка ОСОБА_3 (продавцем) та ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-ЮГ», відповідно до умов якого ОСОБА_2 в особі свого чоловіка ОСОБА_3 відступає(продає) ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» 50 часток, які відповідають внеску до статутного капіталу у розмірі 10250,00 грн. і складає 50% голосів на загальних зборах учасників ТОВ «Цунамі-ЮГ», а ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» приймає (купує) зазначену вище частку і зобов'язується сплатити за неї обумовлені грошові кошти на умовах, у строки і в порядку, визначених у цьому договорі (пункт 1.1 статті 1 договору); ціна частки, що відступається за цим договором, за взаємною згодою сторін, становить 22711500,00 грн. (пункт 3.1 статті 3 договору). У 2008 році ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» перерахувало на поточний рахунок ОСОБА_2 частину коштів в сумі 22265365,00 грн., що є доходом позивача від продажу інвестиційного активу. Також, у акті перевірки було вказано, що ОСОБА_2 має й інші корпоративні права, а саме - право власності на частку у статутному фонді (капіталі) ТОВ «Гипроград», розмір внеску до статутного фонду якого до 01 січня 2008 року становить 9250,00 грн.

17 травня 2011 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України збільшила фізичній особі ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб на 3338267,25 грн. - за основним платежем.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у податкового органу були відсутні законні підстави для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення, оскільки договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» від 29 січня 2008 року, укладений між позивачем та ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» було розірвано, корпоративні права повернуто продавцю, а позивач в свою чергу, розрахувався з покупцем земельними ділянками, які належали йому на праві спільної сумісної власності, оскільки готівкових коштів не мав, що підтверджується копією угоди від 14 жовтня 2009 року про врегулювання наслідків розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» та вимогою ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» від 14 травня 2009 року № 4 про повернення грошових коштів. При цьому, суд відзначив, вказані документи податковим органом не перевірялись, оскільки податковим органом була використана лише інформація, одержана з баз даних податкових органів чи у інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Пунктом 4.1 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Згідно з підпунктом 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу загального річного оподатковуваного доходу включається інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 9.6.2 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

Відповідно до частини1 статті 167 Господарського кодексу України » (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, в контексті викладених норм законодавства витратами на придбання корпоративних прав, тобто інвестиційного активу, визнаються витрати, понесені у зв'язку з придбанням частки у статутному капіталі товариства.

Підпунктом 7.6.3 пункту 7.6 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під терміном «витрати» слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у пункті 3.2 статті 3 договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» від 29 січня 2008 року був визначений порядок сплати ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» на користь позивача ціни частки, який був поставлений в залежність від настання певних умов, які, в свою чергу, були визначені у підпунктах 3.2.3.1 - 3.2.3.4 підпункту 3.2.3 цього пункту. При цьому, у пункті 3.3 договору сторони узгодили, що у разі ненастання всіх або хоча б однієї з умов, що вказані в пункту 3.2.3 цього договору, протягом двох місяців з дня підписання та нотаріального посвідчення цього договору продавець зобов'язаний повернути покупцю грошові кошти, а також відшкодувати усі збитки, в тому числі: платежі третім особам, нотаріусам, адвокатам, комісії і платежі банків, курсові різниці, понесені покупцем у зв'язку з цим договором, при цьому, покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, а також покупець зобов'язаний повернути частку, отриману за цим договором, продавцю та вчинити інші дії для повернення частки продавцю. Також, відповідно до пункту 8.3 статті 8 договору встановлено, що наслідками розірвання цього договору є припинення прав та обов'язків сторін ,які виникли на підставі цього договору, крім обов'язку продавця повернути за першою вимогою покупця сплачені покупцем грошові кошти по цьому договору та всі понесені покупцем збитки (арк.. справи 25-30).

14 травня 2009 року ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» звернулось до позивача з вимогою № 4 про повернення коштів, у якій вимагало повернути кошти, отримані позивачем на підставі договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» від 29 січня 2008 року, а також збитки, понесені ТОВ «Компанія «Бізнескапітал», у зв'язку з тим, що умови, які визначені у підпунктах 3.2.3.1 - 3.2.3.4 підпункту 3.2.3 пункту 3.2 вказаного договору станом на 29 липня 2008 року не настали, з огляду на що ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» в односторонньому порядку відмовилось від договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» від 29 січня 2008 року (арк. справи 31).

У зв'язку з викладеним, 14 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 (стороною-1), ОСОБА_2 (стороною-2) та ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» (стороною-3) була укладена угода (або договір) про врегулювання наслідків розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг», згідно якої сторони домовились, що сторона-1 зобов'язується за свій рахунок виконати зобов'язання продавця перед покупцем щодо погашення дійсного та триваючого зобов'язання продавця перед покупцем з повернення фактично сплаченої ціни частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» покупцем на користь продавця за договором купівлі-продажу частки, що становить 22265365,00 грн., а покупець зобов'язується прийняти таке виконання від сторони-1 (пункт 1 угоди); сторони цієї угоди дійшли згоди замінити триваюче, дійсне та непогашене зобов'язання продавця з повернення на користь покупця грошових коштів, отриманих покупцем якості оплати ціни частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг», у сумі 22265365,00 грн. на зобов'язання сторони-1 здійснити обмін п'яти земельних ділянок, вказаних нижче в цьому договорі, на частку в статутному капіталі ТОВ «Садовий центр «Перемога», характеристики якої зазначені нижче в цьому договорі (пункт 2 угоди); земельні ділянки, реквізити яких наведені у цьому договорі, належать продавцю на праві приватної власності, що підтверджується актами на землю (пункт 2 угоди); покупець та сторона-1 цієї угоди зобов'язуються на виконання положень цієї угоди та з метою врегулювання взаємовідносин між покупцем та продавцем щодо наслідків розірвання договору купівлі-продажу частки 14 жовтня 2009 року укласти договори міни та/або договори міни, за якими сторона-1 передасть у власність покупцю земельні ділянки в обмін на частку в статутному капіталі ТОВ «Садовий центр «Перемога», а покупець прийме у власність земельні ділянки та передасть в обмін на них у власність сторони-1 частку в статутному капіталі ТОВ «Садовий центр «Перемога» (пункт 4 угоди); наслідком укладення договору міни, вказаного у пункті 4 цієї угоди, для покупця є отримання у власність земельних ділянок (пункт 5 угоди); наслідком укладення договору міни, вказаного в пункті 4 цієї угоди, для продавця та сторони-1 є отримання у власність стороною-1 частки у розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Садовий центр «Перемога» та погашення грошових вимог покупця до продавця, які виникли на підставі статті 8 договору купівлі-продажу частки (пункт 6 угоди) (арк. справи 32-33).

Як встановлено у висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05 травня 2011 року № 19/15-6 умови угоди від 14 жовтня 2009 року про врегулювання наслідків розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Цунамі-Юг» були виконані сторонами (арк. справи 13-18).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За наведених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, операція з продажу корпоративних прав між позивачем та ТОВ «Компанія «Бізнескапітал» з урахуванням подальшого розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав та проведенням розрахунків з поверненням сторін за договором у первісний стан не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб, а відтак це виключає можливість збільшення позивачу грошових зобов'язань згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС підлягає залишенню без задоволення, а постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.О. Рибченко

_____________________ Т.М. Шипуліна