Справа № 805/4654/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року справа №805/4654/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Чебанова О.О., Шишова О.О., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника апелянта Віціна О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/4654/15-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.10.2015 року звернувся до суду з позовом, який було декілька разів уточнено, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 20.08.2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ у Макіївському МУ ГУ МВС України в Донецькій області. В липні 2014 року він був звільнений.

Позивач просив: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1396 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31.07.2014 року № 299 о/с в частині звільнення його з органів внутрішніх справ; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 07.11.2015 року № 1 о/с в частині підстав його звільнення з органів внутрішніх справ; поновити його на посаді інспектора чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області; зобов'язати Макіївське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити йому невиплачену заробітну плату за червень 2014 року та компенсацію за невикористану у 2014 році щорічну відпустку у розмірі станом на день звільнення (том 1 а.с. 175-176, том 2 а.с. 68-69).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4, в частині позовних вимог щодо зобов'язання нарахувати та виплатити невиплачену заробітну плату за червень 2014 року та компенсацію за невикористану у 2014 році щорічну відпустку у розмірі станом на день звільнення - залишено без розгляду. Ухвала сторонами не оскаржена та набрала законної сили (том 2 а.с. 91).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/4654/15-а адміністративний позов ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1396 в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31.07.2014 року № 299 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 07.11.2015 року № 1о/с в частині підстав звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ.

Поновлено капітана міліції ОСОБА_4 на посаді інспектора-чергового чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 01 серпня 2014 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач № 1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, та зазначає, що рішення суду першої інстанції є таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт вказує на те, що 21.07.2014 року від начальника Макіївського МУ поступив усний наказ про зміну місця дислокації і прибуття всього особового складу для подальшого проходження служби до м. Красний Лиман або будь-якого іншого органу внутрішніх справ, розташованого на підконтрольній Україні території до 25.07.2014 року. У зв'язку з неприбуттям позивача до м. Красний Лиман у визначений строк посадовими особами ВІОС УКЗ ГУМВС в Донецькій області проведено службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення звільнити ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ.

Апелянт зазначає, що при розгляді справи та наданні оцінки доказам суд першої інстанції проігнорував ті факти, що службове розслідування проводилось у складний час, а саме: в умовах проведення антитерористичної операції, а тому на думку апелянта, не повідомлення позивача про проведення службового розслідування чи не відібрання пояснень від позивача не може вважатися достатньою підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки вчинення позивачем дисциплінарного проступку є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівника органів внутрішніх справ України, підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ.

Апелянт вважає, що суд безпідставно ставить у провину посадовим особам ГУМВС України в Донецькій області недодержання процедури проведення службового розслідування.

Крім того, апелянт вважає, що місячний строк для звернення до суду щодо оскарження наказів про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_4 пропущено без поважних причин.

Позивачем на адресу суду надіслано письмові заперечення на апеляційну скаргу, які в подальшому доповнив.

Представник апелянта у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та підтримав надані письмові заперечення позивача.

Позивач та представник відповідача № 2 у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами обох інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ у Макіївському МУ ГУ МВС України в Донецькій області, останнє за період проходження служби присвоєне ОСОБА_4 спеціальне звання - капітан міліції.

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1395 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни, що виразилося у відмові прибути до м. Маріуполя за наказом керівництва ГУМВС України в Донецькій області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа, окремими працівниками ОВС ГУМВС України в Донецькій області (том 2 а.с. 10).

У висновку службового розслідування за фактом порушення моральних норм, службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області від 28.07.2014 року зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що керівництвом Головного управління МВС України в Донецькій області було надано усний наказ всім працівникам зазначений ОВС ГУМВС в області прибути до м. Маріуполя для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа. Деякі працівники, зокрема, інспектор-черговий ЧЧ штабу Макіївського МУ капітан міліції ОСОБА_4, грубо порушуючи вимоги ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1.2, 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155-2012 р., в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, дотримання службової дисципліни не прибули до м. Маріуполя для подальшого проходження служби (том 2 а.с. 11-14).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1396 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького, Макіївського МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області та покарання винних» на підставі порушення вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, порушення присяги працівника органів внутрішніх справ України, пп. 1.2, 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилось у відмові прибути у важкий для країни час до м. Маріуполя, за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа, зокрема, інспектора-чергового чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ (том 2 а.с. 18-24).

Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 року № 299 о/с на підставі наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 30.07.2014 року № 1410, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 31 липня 2014 року та встановлено вислугу років у календарному обчисленні - 10 років 05 місяців 10 днів, у пільговому - 11 років 10 місяців 11 днів (том 2 а.с. 25).

07.11.2015 року наказом ГУ МВС України в Донецькій області № 1о/с внесено зміни до наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 31.07.2014 року № 299о/с в частині зміни номеру наказу з 1410 на 1396 щодо підстав звільнення з органів внутрішніх справ за п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_4 - інспектора-чергового чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в частині зазначення підстави для звільнення наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1396 (том 2 а.с. 26).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог правомірним, та зазначає, що судом повно встановлено обставини справи і вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Спірним питанням даної справи є правомірність звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ у зв'язку з порушенням службової дисципліни.

Стаття 1 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон № 565) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначає, що міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від

протиправних посягань.

За визначенням ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі Положення № 114) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) особи, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ у званні «капітан міліції», віднесені до середнього начальницького складу.

Відповідно до статті 4 Статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Згідно ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 7 вказаного Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 вказаного Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, факт скоєння дисциплінарного вчинку підлягає встановленню та повинен бути доведеним, отже, всі обставини скоєння позивачем такого вчинку, мають бути встановлені в процесі проведення службового розслідування, з додержанням вимог законодавства.

З висновку про проведення службового розслідування за фактом порушення моральних норм, службової дисципліни окремими працівниками ОВС Донецького МУ, ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області, Єнакіївського, Торезького, Харцизького МВ, відділу швидкого реагування «Сокіл», УБОЗ СБСМ «Грифон», ЛВ в аеропорту Донецьк ГУМВС області, проведеного, зокрема, відносно ОСОБА_4 вбачається, що останній не прибув до м. Маріуполя за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ Маріупольського оперативного округа. Тим самим не сприяв керівництву ГУМВС в області у зміцненні в підрозділах службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, не став прикладом у дотриманні дисципліни, бездоганному виконанні вимог статуту, норм моралі, професійної та службової етики. Будь-які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин відсутності вказаних працівників на службі, відсутні. Для з'ясування фактів звернення, зокрема, позивача до медичних закладів, направлено відповідний запит до відділу медичного забезпечення ГУМВС в області. На час проведення службового розслідування відповідь на запит не отримано. З метою встановлення причин відсутності на службі позивачу керівництвом органу було запропоновано дати письмові пояснення, але до ГУМВС в області будь-які пояснення не надійшли (том 2 а.с. 11-14).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, службовою особою органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування, має бути забезпечене повне, всебічне і об'єктивне дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення, задля чого ця особа наділена повноваженнями, передбаченими підпунктом 6.2.1 Інструкції.

Пунктом 6.2.2. Інструкції № 230 визначені обов'язки виконавця (голови, членів комісії) згідно із якими уповноважені особи Відповідача зобов'язані у тому числі:

- дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування, виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення,

- у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акту.

Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акту.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції № 230, особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (п. 6.3.1); брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення (п. 6.3.2); висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять) (п. 6.3.3); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (п. 6.3.5); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України (п. 6.3.6).

Цієї нормою також встановлено заборону затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи, стосовно якої таке проводиться, письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Матеріалами справи не підтверджується повідомлення позивача з боку відповідача про проведення службового розслідування та ознайомлення з його висновками, від позивача не відбирались письмові пояснення з приводу обставин, які стали підставою для проведення службового розслідування, не надано акт про відмову в наданні таких пояснень, позивача не було ознайомлено під підпис із наказом про звільнення, що є порушенням Інструкції № 230 та статті 14 Дисциплінарного статуту.

Що стосується посилання відповідача № 1 на те, що керівництвом Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області позивачу було запропоновано дати письмові пояснення з приводу відсутності останнього на службі, не є свідченням належного повідомлення позивача про проведення службового розслідування і, як наслідок, з висновками цього розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що накази про проведення службового розслідування, висновки службового розслідування, та наказ про звільнення позивача датовані 28 липня 2014 року. З пояснень представника відповідача № 1 при апеляційному розгляді встановлено, що всі ці події відбувалися в м. Маріуполі Донецької області, в той час коли позивач знаходився в м. Макіївці. Спростувати пояснення представника позивача щодо того, що мав місце усний наказ керівництва Макіївського МУ про виконання функціональних обов'язків працівниками чергової частини безпосередньо в Макіївському міському управлінні, відповідач не зумів.

Якщо врахувати, що спірний наказ водночас стосувався близько 500 осіб - працівників ОВС Донецької області, то про якість службового розслідування говорити не доводиться. За таких умов немає підстав визнавати проведення службового розслідування з дотриманням вимог нормативних актів, об'єктивно та неупереджено.

Колегія суддів наголошує, що вищевказані порушення порядку проведення службового розслідування позбавило позивача права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, зокрема порушення процедури проведення службового розслідування у частині позбавлення позивача права надати пояснення щодо неможливості вчасно прибути до місця дислокації, вказує на те, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про порушення позивачем дисципліни без поважних на то причин, з урахуванням чого колегія суддів вважає, що у даному випадку членами комісії порушені вимоги Інструкції № 230 у частині повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній в постановах від 30 вересня і 20 жовтня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суд першої інстанції щодо недоведеності відповідачем 1 порушення ОСОБА_4 службової дисципліни, що є підставою для визнання протиправними та скасування наказів ГУМВС України в Донецькій області від 28.07.2014 року № 1396, від 31.07.2014 року № 299о/с, від 07.11.2015 року № 1о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ інспектора-чергового чергової частини штабу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області капітана міліції ОСОБА_4

Оцінюючи докази, які є у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, діяв неправомірно, оскільки матеріали справи не містить посилань на конкретні докази, які підтверджують порушення позивачем службової дисципліни, що виражене начебто у відмові останнього прибути для проходження служби до м. Маріуполя.

Що стосується доводу апеляційної скарги відносно порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В пункті 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2 зазначено, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби -у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так, згідно частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Такої правової позиції Верховний Суд України дотримався у справі № 21-588а14 від 08.09.2015 року.

Як було встановлено судами обох інстанцій, позивач трудову книжку так і не отримав, як і копії наказу про звільнення.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно поновив позивачеві строки звернення до суду з адміністративним позовом, про що постановив ухвалу (том 1 а.с. 168-169).

З огляду на викладене, апелянтом, не лише не доведено у відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, що позивачем вчинено дії, які згідно пп. «є» п. 64 Положення № 114, є підставою для звільнення, але й порушено процедуру проведення службового розслідування, яке покладено в основу звільнення позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 122-1, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року у справі № 805/4654/15-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції - Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено 21 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді О.О. Чебанов

О.О. Шишов