Справа № 876/1/14
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 р. Справа № СК-876/1/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О. , Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

представника позивача - Наконечної О. М.;

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління капітального будівництва Львівської міської ради про примусове відчуження об'єкту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Львівської міської ради до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління капітального будівництва Львівської міської ради про винесення постанови, якою примусово відчужити у комунальну власність Львівської міської ради з мотивів суспільної необхідності - для будівництва майданчика відпочинку на вул. Дністерській об'єкт нерухомого майна - цегляну будівлю, позначену на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв.м. на АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 за викупною ціною 189240,00 грн.; знести об'єкт нерухомого майна - цегляну будівлю, позначену на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв.м. на АДРЕСА_1, що підлягає примусовому відчуженню з мотивів суспільної необхідності - для будівництва майданчика відпочинку; зобов'язати ОСОБА_4 звільнити належну йому цегляну будівлю, позначену на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв.м. на АДРЕСА_1, протягом 15 днів з дня набрання постановою суду законної сили.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що будівництво майданчика відпочинку за вказаною адресою має важливе значення для територіальної громади м. Львова, а рішення про будівництво майданчика відпочинку було прийнято за результатами розгляду звернення директора СЗШ № 73, однак без припинення права власності відповідача на об'єкт нерухомого майна - цегляну будівлю, позначену на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв.м. на АДРЕСА_1, виконання робіт по будівництву дитячого майданчика є неможливим.

В судовому засіданні представник Львівської міської ради підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та пояснила, що примусове відчуження об'єкт нерухомого майна зумовлене виключно інтересами територіальної громади м. Львова та потребами жителів вулиці Дністерської та прилеглих до неї вулиць.

Представники відповідача - ОСОБА_4, в судовому засіданні позову не визнали та просять відмовити в його задоволенні з мотивів, які викладені в поданому на позовну заяву запереченні та зазначили, що Львівська міська рада не вправі примусово відчужувати об'єкт нерухомого майна для обладнання майданчика відпочинку, оскільки це суперечить вимогам Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Також зазначили, що по вулиці Дністерській та на прилеглих до неї вулицях поблизу спірного об'єкту наявна значна кількість території, яка належить громаді м. Львова і яка може бути використана для створення відпочинкового майданчика.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на земельній ділянці комунальній власності по АДРЕСА_1, на якій запроектований майданчик відпочинку, знаходиться цегляна будівля громадянина ОСОБА_4, позначена на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв м.

Для проведення оцінки цегляної будівлі ОСОБА_4, що підлягає викупу для суспільних потреб - будівництва майданчика відпочинку, функції замовника на проведення такої оцінки надано управлінню капітального будівництва згідно із рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01 березня 2013 року № 129 «Про надання управлінню капітального будівництва функцій замовника на проведення оцінки об'єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1, що підлягає викупу для суспільних потреб».

Суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» було проведено незалежну оцінку майна ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із наданим ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» висновком про вартість майна: ринкова вартість майна станом на 25 жовтня 2013 року становить (без ПДВ) 157700 грн.; податок на додану вартість становить: 31540 грн.; ринкова вартість майна з урахуванням податку на додану вартість становить: 189240,00 грн.

З метою будівництва майданчика відпочинку, враховуючи рішення виконавчого комітету від 01 березня 2013 № 129 «Про надання управлінню капітального будівництва функцій замовника на проведення оцінки об'єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1, що підлягає викупу для суспільних потреб», керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про відчуження земельних ділянок та інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», 26 грудня 2013 року Львівська міська рада прийняла ухвалу № 2949 «Про викуп у гр. ОСОБА_4 для суспільних потреб об'єкта нерухомого майна - цегляної будівлі, позначеної на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв. м. на АДРЕСА_1».

Пунктом 1 ухвали міської ради від 26 грудня 2013 року № 2949 прийнято рішення викупити у громадянина ОСОБА_4 для суспільних потреб об'єкт нерухомого майна - цегляну будівлю, позначену на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв. м. на АДРЕСА_1 за ціною, визначеною Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради».

Пунктом 2 ухвали Львівської міської ради від 26 грудня 2013 року № 2949 управління капітального будівництва зобов'язано у п'ятиденний термін з часу прийняття цієї ухвали повідомити громадянина ОСОБА_4 про викуп для суспільних потреб об'єкта нерухомого майна - цегляної будівлі, позначеної на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв. м на АДРЕСА_1 за ціною, визначеною Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради».

Згідно пункту 3.1. вказаної ухвали міської ради у тримісячний термін з часу повідомлення громадянина ОСОБА_4 про викуп для суспільних потреб об'єкта нерухомого майна управління капітального будівництва зобов'язано укласти з громадянином ОСОБА_4 договір купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна - цегляної будівлі, позначеної на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв. м на АДРЕСА_1 за ціною, визначеною Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів Львівської міської ради».

На виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 11 березня 2013 року № 129 «Про надання управлінню капітального будівництва функцій змовника на проведення оцінки об'єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1, що підлягає викупу для суспільних потреб» та вимог Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», управління капітального будівництва Львівської міської ради рекомендованим листом (з повідомленням про вручення) від 28 січня 2014 року повідомило громадянина ОСОБА_4 про викуп для суспільних потреб об'єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1. Зазначений рекомендований лист був вручений адресату 31 січня 2014 року. На вказане звернення управління капітального будівництва Львівської міської ради відповіді не отримало та звернулося до суду із цим позовом.

Львівська міська рада керувалася при вирішенні даного питання Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Однак норми даного Закону чітко вказують на те, що вимоги Львівської міської ради в даному випадку є неправомірними, та такими що не підлягають до задоволення.

Так, відповідно до вищенаведеного Закону, поняття викупу земельних ділянок та інших об'єктів нерухомого майна для суспільних потреб та їх примусово відчуження з мотивів суспільної необхідності не є тотожними. Різними за своєю правовою природою є, відповідно, поняття суспільної необхідності та суспільної потреби.

Згідно із ст. 1 Закону викуп земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна для суспільних потреб - передача земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, за їх згодою у державну чи комунальну власність для задоволення суспільних потреб шляхом укладення договору купівлі-продажу чи іншого правочину у порядку, встановленому законом; примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об'єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду; суспільна потреба - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади потреба у земельних ділянках, у тому числі тих, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна, викуп яких здійснюється в порядку, встановленому законом; суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

Заявляючи позовні вимоги про примусове відчуження об'єкту нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності, позивач не врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» викуп чи примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, допускається на підставі та в порядку, встановлених цим Законом.

Згідно із ст. 15 цього Закону у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об'єктів для суспільних потреб зазначені об'єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення: об'єктів національної безпеки і оборони; лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів, необхідних для їх експлуатації; об'єктів, пов'язаних із видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення; об'єктів природно-заповідного фонду; кладовищ.

Колегія суддів наголошує, що цей перелік с вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а також що він не містить такої підстави для примусового відчуження, як будівництво майданчика відпочинку.

Для будівництва майданчиків відпочинку можливий лише викуп земельної ділянки або об'єкта нерухомості, що відбувається винятково за наявності згоди власника цього об'єкта нерухомого майна та лише за наявності суспільної потреби (а не суспільної необхідності). Такої згоди відповідачем надано не було.

Таким чином, позивач безпідставно ототожнює поняття суспільної потреби і суспільної необхідності, а також викупу об'єкту нерухомого майна та його примусового відчуження.

Також суд зазначає, що допустимими і достовірними доказами позивачем не було доведено наявність суспільної потреби у розміщенні майданчику відпочинку саме на земельній ділянці, де розташовано об'єкт нерухомого майна, що знаходиться у власності відповідача і що непорушне право приватної власності відповідача у цьому випадку виправдано повинно зазнати обмеження.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з с.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з позиціями Європейського суду з прав людини, існує три головні критерії, що їх необхідно дослідити, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме:

1. чи є такий захід законним;

2. чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»;

3. чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У даному випадку втручання органу місцевого самоврядування є незаконним, так як воно здійснюється з порушенням вимог Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Дана позовна заява суперечить вищевказаному закону України, зокрема, таким його статтям як ст. 4, 7, 12, 15.

Втручання Львівської міської ради в даному випадку жодним чином не переслідує суспільний інтерес, оскільки жодних доказів існування такого суспільного інтересу позивачем надано не було. Також позивач не надав жодних доказів того, що поряд з спірним об'єктом нерухомості відсутні земельні ділянки, на яких можна було б розмістити майданчик відпочинку, не позбавляючи відповідача його власності.

Пропорційність примусового відчуження переслідуваним позивачем цілям також відсутня - згідно з даними Публічної кадастрової карти України, дані якої є відкритими для загального доступу, поблизу спірного об'єкту наявна значна кількість території, яка належить громаді м. Львова і яка може бути використана для створення відпочинкового майданчика без позбавлення ОСОБА_4 його права власності на спірний об'єкт нерухомості.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України», у п. 53 рішення вказано «…Суд повторює, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд,

«справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини».

У п. 28 рішення у справі «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до встановленого прецедентного права Суду втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображено у структурі статті 1 в цілому, включаючи другий пункт. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями.

З огляду на викладене, об'єкт нерухомого майна - цегляна будівля, позначена на плані літерою А-1, загальною площею 197,5 кв.м. на АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 не підлягає примусовому відчуженню у комунальну власність з мотивів суспільної необхідності, оскільки позивачем не доведено належними та обґрунтованими існування такої суспільної необхідності.

Керуючись ст. 9, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 69-72, 161-163, 183-1, 186 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Львівської міської ради до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління капітального будівництва Львівської міської ради про примусове відчуження об'єкту нерухомого майна - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десять днів з дня отримання копії постанови через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Постанову складено в повному обсязі 19 квітня 2016 року.