Справа № 2а-128/07
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Святецького В.В.,
суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,
представника позивача Музики Р.В. Почкіної О.М.,
представника прикордонного загону Шевченка П.В.,
військового прокурора Гальчинського С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Львові апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Жовківської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,-
29 серпня 2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Жовківської районної державної адміністрації, в якому просили визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття мотивованого рішення по суті їх звернень про передачу у власність земельних ділянок. Також позивачі просили передати їм як членам ФГ ,,Біля Рати у власність земельні ділянки площею 1,79 га кожна для сільськогосподарського використання та зобов`язати Жовківську РДА Львівської області видати їм державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, які розташовані на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та призначені для сільськогосподарського використання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2007 року вони (позивачі) звертались до Жовківської РДА з заявами про передачу їм безоплатно у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю), які передані їм в оренду для ведення фермерського господарства загальною площею 12,5254 га. Однак, відповідач не прийняв жодного рішення на вирішення їх заяв.
Постановою від 23 жовтня 2007 року Жовківський районний суд Львівської області позов задовольнив частково та постановив передати у власність членам фермерського господарства ,,Біля Рати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 земельні ділянки площею 1,79 га кожна для сільськогосподарського використання.
Також суд зобов`язав Жовківську районну державну адміністрацію видати з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 державні акти на право власності на земельні ділянки площею 1,79 га кожна, які розташовані на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області та призначені для сільськогосподарського використання.
В решті позовних вимог суд відмовив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівський прикордонний загін подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи і прийняття рішення не встановив де саме знаходиться земельна ділянка, що використовувалась фермерським господарством ,,Біля Рати і який режим її використання. Спірна земельна ділянка знаходиться в межах між лінією Державного кордону України та інженерно-технічними спорудами по охороні Державного кордону (в межах прикордонної смуги) праворуч автодороги Рава - Руська МАПП ,,Рава - Руська на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби ,,Рава - Руська Львівського прикордонного загону. Оскільки на вказані землі поширюється дія Закону України ,,Про використання земель оборони та Положення про прикордонний режим України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147, то на них діє особливий режим використання.
Львівський прикордонний загін, як структурний підрозділ ДПС України, є зацікавленою стороною у цій справі, оскільки земельна ділянка, яку використовує фермерське господарство ,,Біля Рати, знаходиться в прикордонній смузі і відноситься до земель, на які поширюється особливий режим їх використання, а тому використання цих земель особами, що мають державні акти на право власності, впливає на охорону Державного кордону України. Тому процедура надання цих ділянок у власність потребує погодження з Держприкордонслужбою.
З огляду на викладене просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Представник прикордонного загону та військовий прокурор, який вступив у справу, підтримали вимоги апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_4 Почкіна О.М. заперечила вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що земельна ділянка, яка є предметом даного спору, розташована на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, за межами населеного пункту.
Відповідно до проекту відведення та розпорядження голови Жовківської РДА Львівської області від 17.10.2006 року № 996 зазначена земельна ділянка загальною площею 12,5254 га була надана фермеру ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.
20.10.2006 року на підставі поданих документів Жовківська РДА за договором оренди землі передала фермеру ОСОБА_1 дану земельну ділянку в оренду терміном на 5 років.
Після укладання договору оренди земельної ділянки та відповідно до ст. 8 Закону України ,,Про фермерське господарство Жовківською РДА Львівської області була проведена державна реєстрація Фермерського господарства ,,Біля Рати.
Згідно статуту фермерського господарства його засновником є ОСОБА_1 , а членами - 36 осіб, в тому числі і позивачі у справі.
В позовній заяві позивачі вказали, що вони звернулися до Жовківської РДА Львівської області з клопотаннями про передачу їм безоплатно у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) площею по 1,79 га.. У відповідь на дані звернення відповідач повідомив, що такі заяви не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ст. 8 Закону України ,,Про фермерське господарство у власність громадян можуть бути передані лише ті земельні ділянки, які попередньо перебували у них в користуванні. В даному ж випадку земельну ділянку було передано в користування на правах оренди лише одному із позивачів - ОСОБА_1 , а тому лише він має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства площею 1,79 га.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст. ст. 31, 32 Земельного кодексу України ст. 7 Закону України ,,Про фермерське господарство, з врахуванням наявності договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 12,5254 га від 20.10.2006 року, укладеного між Жовківською РДА Львівської області та фермером ОСОБА_1 , факту проведення державної реєстрації ФГ ,,Біля Рати, а також членства позивачів у даному господарстві, у відповідача були відсутні підстави для відмови у передачі позивачам у власність спірних земельних ділянок. Відповідач доказів в обґрунтування своїх заперечень, крім доказів щодо надання відповідей на звернення позивачів, не подав.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі фермерського господарства можуть складатися, зокрема, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі та земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності.
Частина друга цієї статті закону передбачає право громадян - членів фермерського господарства одержати безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю).
Статтею 32 Земельного кодексу визначено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).
Згідно з ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України однією з підстав набуття права на землю є одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.
За змістом ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (ч.6).
Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення(ч.7).
Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.8).
Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (ч.9).
Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (ч.10).
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч.11).
Статтею 7 Закону України ,,Про фермерське господарство ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додається рішення професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації (ч.1).
Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону (ч.2).
Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай) (ч.5).
Відповідно до ст. 13 Закону України ,,Про фермерське господарство члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).
Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).
Згідно з п. б ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності членів фермерського господарства можуть перебувати земельні ділянки, які знаходяться у власності (користуванні) кожного члена фермерського господарства або право на які набуте кожним з них індивідуально у порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що надання земельної ділянки у власність членам фермерського господарства проводиться у строгій відповідності до передбаченої зазначеними нормами процедури.
Так, для отримання земельної ділянки у власність член фермерського господарства має звернутись із відповідною заявою до місцевої ради чи адміністрації. В заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додається рішення професійної комісії з питань створення фермерських господарств щодо наявності у громадянина достатнього досвіду роботи у сільському господарстві або необхідної сільськогосподарської кваліфікації.
В матеріалах справи відсутні заяви позивачів про надання їм у власність земельних ділянок. На вимогу суду відповідач також не надав копій заяв позивачів.
За таких обставин звернення позивачів до суду є передчасним, оскільки вони не виконали обов`язкові умови отримання земельних ділянок у власність, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та статтями 7, 13 Закону України ,,Про фермерське господарство, а саме: не подали відповідних заяв та доданих документів.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.
При цьому суд вийшов за межі своїх повноважень та вирішив спір, перебравши на себе виключну компетенцію місцевої адміністрації в частині розпорядження землями державної власності. Також суд порушив процедуру надання земель у власність, яка передбачає звернення громадянина з відповідною заявою, отримання дозволу райдержадміністрації на розробку проекту відведення земельної ділянки, розроблення та затвердження проекту відведення земельної ділянки.
В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачі не надали належних доказів звернення до райдержадміністрації з належним чином оформленими заявами про надання їм у власність земельних ділянок.
Крім того, апеляційний суд вбачає, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах між лінією Державного кордону України та інженерно-технічними спорудами по охороні Державного кордону (в межах прикордонної смуги) праворуч автодороги Рава-Руська - МАПП ,,Рава-Руська на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби ,,Рава-Руська Львівського прикордонного загону (землі Річківської селищної ради Жовківського району Львівської області).
Пунктом 2 Положення про прикордонний режим України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, визначено, що прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.
Згідно з пунктами 17 та 19 вказаного Положення сільськогосподарські роботи, будь-яке будівництво, рубка лісу, полювання, а також водокористування у прикордонній смузі проводяться за узгодженням з відповідними підрозділами Державної прикордонної служби. У межах прикордонної смуги, а також територій відповідних населених пунктів, які межують з державним кордоном, польоти всіх типів повітряних суден, аерофотознімання, геодезичні та топографічні роботи можуть провадитися лише з дозволу Міноборони та Адміністрації Держприкордонслужби, геологічні, дорожні та інші дослідження, а також гідротехнічні, землевпорядні, меліоративні та інші роботи, пов`язані із зміною водного режиму прикордонних річок, озер та інших водойм, відео- та кінофотознімання місцевості - з дозволу відповідного підрозділу Державної прикордонної служби.
Відповідно до п. 10.2 Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16.08.2006 року № 16-8/2, виготовленого Львівським обласним Головним управлінням земельних ресурсів Держкомзему України, у зв`язку із незавершенням робіт по розробленню схеми планування та проекту забудови сервісної зони біля МАПП ,,Рава-Руська, на виконання доручення голови Львівської облдержадміністрації від 25.08.2005 року № 94, у випадку зміни цільового призначення земельних ділянок або права на них, необхідне погодження відповідного підрозділу Державної прикордонної служби України (згідно з п. 19 Положення про прикордонний режим) та органу архітектури і райдержадміністрації (т.1 а.с. 223).
Таким чином, для надання у власність позивачам земельних ділянок із земель, які передані в оренду Фермерському господарству ,,Біля Рати, необхідне погодження відповідного підрозділу Державної прикордонної служби України.
Надання цих земельних ділянок у власність громадян без такого погодження порушує права та інтереси відповідного підрозділу Державної прикордонної служби України, а саме : Львівського прикордонного загону, що надає йому право оскарження судового рішення, яким надані земельні ділянки у власність громадян.
Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити, постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2007 року у справі № 2а-128/07/1308 скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Жовківської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні постанови в повному обсязі

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин

Постанова в повному обсязі складена 21 квітня 2016 року.