Справа № 824/2489/15-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2489/15-а

12 год. 15 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Богдана С.В.,

представника третьої особи Ісопеску К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, третьої особи на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд винести рішення, яким визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2014 р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з 29.03.2015 року по грудень 2015 р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - неправомірними, зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області виплатити заборгованість по заробітній платі в сумі 44636,10 грн. за період з листопада 2014р. по грудень 2014р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з березня 2015 року по грудень 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, тощо), а також відпускних та допомоги на оздоровлення ОСОБА_4 ( місце проживання:АДРЕСА_1).

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що ОСОБА_4 є працівником апарату Першотравневого районного суду м. Чернівці, а саме секретарем судових засідань, посада віднесена до 6 категорії, 11 ранг державного службовця. Протягом 2014 р. - 2015 р. Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області в своїй діяльності під час нарахування та виплати заробітної плати працівникам апарату Першотравневого районного суду м. Чернівці керувалось постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268, згідно якої розмір посадових окладів працівників апаратів місцевих судів загальної юрисдикції не перевищує 1000 гривень. Разом із тим, позивачу нараховувався та виплачувався посадовий оклад у розмірі мінімальної заробітної плати, яка протягом спірного періоду становила 1218 гривень. Однак, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки з 26.10.2014 р. вона мала право на отримання посадових окладів у розмірі, визначених ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду.

Позивач також зазначає, що з 29.03.2015 р. було затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій та статус суддів» де розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюється з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Разом із тим, вказана вимога закону виконана не було, та на даний час постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 у відповідність до вимог Закону не приведена. Позивач вважає, що в цьому випадку відповідач мав керуватись принципом законності та застосовувати нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто Закон. Таким чином, позивач вважає, що з 29.03.2015 р. по 31.12.2015 р. вона має право на отримання посадових окладів у розмірі, визначеному ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, а тому нарахована та виплачена заробітна плата за період з 29.03.2015 р. по 31.12.215 р. не відповідає вимогам законодавства та підлягає перерахунку.

Крім того, позивач зазначає, що їй виплачується надбавка за вислугу років з урахуванням доплати за ранг державного службовця в розмірі 10% від посадового окладу, премії, інші надбавки, виплата допомоги на оздоровлення, які в силу заявлених позовних вимог також підлягають перерахунку та виплаті відповідно до норм чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився з адміністративним позовом та зазначив, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. У той час у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів, що фінансується з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідач зазначив, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачений розмір мінімальної заробітної плати, на рівні якої і був встановлений посадовий оклад позивача. Водночас, ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Разом з тим, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області стверджує, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено застосування норм і положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Відповідачем також було зазначено, що Законом України «Про прокуратуру» було доручено Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим законом. Окрім цього, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з набрання чинності цим Законом зобов'язано привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області, зазначило, що оскільки Кабінетом Міністрів України не було виконано вимоги Законів, відповідач не міг самостійно встановлювати підвищений посадовий оклад та виплачувати відповідні кошти на користь позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що саме Кабінетом Міністрів України, а не Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернівецькій області допущена бездіяльність. Крім того, відповідач наголосив, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернівецькій області вживались заходи для з метою приведення у відповідність акті в Кабінету Міністрів України положенням Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а саме листом були надані Міністерству соціальної політики України пропозиції та проект змін з приводу внесення змін до постанови від 09.03.2006 р №268. Окрім цього, 03 липня 2015 р. надіслано листа до Міністерства юстиції України щодо пришвидшення подання на розгляд Уряду проекту зазначеної постанови КМ України.

Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області вважає, що з 1 січня 2015 р. положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» мали б застосовуватись у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Відповідач також зазначив, що 02.09.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», відповідно до якої посадовий оклад секретаря судових засідань встановлюється в розмірі 0,3 місячного посадового окладу судді місцевого суду. Однак, у 2015 р. місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткого зменшення, інші виплати працівникам апарату судів здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Відповідач підкреслив, що норми постанови Кабінету Міністрів України №644 не мають зворотної дії у часі, а тому заперечує проти проведення перерахунків нарахування заробітної плати раніше у 2014-2015 роках.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач не перебуває в трудових відносинах з Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернівецькій області, відносини в частині оплати праці між ними не виникали, а тому вважає свої дії правомірними та такими, що відповідають нормам законодавства, а отже підстав для задоволення позовних вимог не має.

Відповідач відмітив, що його фінансування здійснювалося відповідно до Державного бюджету України на 2015 р., а тому Територіальне управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області здійснює платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зміни до Державного бюджету України не були внесені та видатки на утримання судів не були збільшені, що унеможливлювало виплату заробітної плати позивачу відповідно на підставах зазначених у позовній заяві.

Додатково відповідач зазначив, що положення ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» регулюють різні правові відносини, а тому відсутність неузгодженості між зазначеними нормами вважає безпідставними припущеннями позивача.

З урахуванням зазначеного, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 є працівником апарату Першотравневого районного суду м. Чернівці, а саме секретарем судових засідань, посада віднесена до 6 категорії 11 ранг державного службовця, що підтверджується трудовою книжкою та наказами Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.12.2011 р.№57-к «Про призначення ОСОБА_4 на посаду секретаря суду з 26.12.2011 р.» та від 25.12.2015 р. №43-К «Про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_4 (11 ранг державного службовця)». (а.с. 17,18, 140-145).

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується розрахунковими листками, в період часу з 26.10.2014 р. по вересень 2015 р. заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу у розмірі мінімальної заробітної плати, яка протягом спірного періоду становила 1218,00 грн., а з вересня 2015 р. по грудень 2015 р. в розмірі 2067 гривень. (а.с. 61-63).

Згідно наданих позивачем розрахунків по заробітній платі за спірний період сума заборгованості по заробітній платі з 26 жовтня 2014 р. по 31 грудня 2015 р. становить 44636,10 гривень. (а.с. 58-60, 156, 157).

Позивачем надано до матеріалів справи: наказ від 26.03.2015 р. №32-в, яким ОСОБА_4 надано частину щорічної відпустки, наказ від 27.11.2014 року. №131/14 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 27.11.2014 р. №132/14 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 23.12.2014 р. №183/14 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 23.12.2014 р. №184/14 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 28.04.2015 р. №47/15 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 28.04.2015р. №48/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 02.06.2015 р. №60/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 24.06.2015 р. №73/15 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 24.06.2015 р. №72/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 23.07.2015 р. №27-к про встановлення розмірів щомісячної процентної надбавки за вислугу років працівникам Першотравневого районного суду м.Чернівці, наказ від 27.07.2015 р. №79/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 31.08.2015 р. №90/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 31.08.2015 р. №92/15 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 28.09.2015 р. №101/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 28.10.2015 р. №118/15 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 30.11.2015 р. №130/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 24.12.2015 р. №146/15 про преміювання працівників Першотравневого районного суду, наказ від 24.12.2015 р. №150/15 про встановлення надбавок працівникам Першотравневого районного суду, наказ від 02.09.2015 р. №112-в про надання невикористаної щорічної відпустки ОСОБА_4. (а.с. 19-42, 64- 68).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Суд звертає увагу, що протягом спірного періоду відповідач керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", якою затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47), а з вересня 2015 р. - постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якою внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Натомість частиною 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 07.07.2010 р.) передбачено, що розмір заробітної плати, зокрема, працівників апаратів судів визначається законом.

Водночас відповідно до статті 149 вказаного Закону (у редакції від 07.07.2010 р.) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу".

У свою чергу, за змістом частини 7 статті 33 Закону України "Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47), згідно з якою (в редакції постанови, чинній до вересня 2015 р.) посадовий оклад керівника апарату районного суду становив 941 грн., заступника керівника - 875-913 грн., помічника голови суду - 624 грн., помічника судді - 607 грн., головного спеціаліста, консультанта - 578 грн., старшого секретаря суду, старшого судового розпорядника - 531 грн., секретаря судового засідання, судового розпорядника - 490 грн., секретаря суду, перекладача - 467 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. № 482 "Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету" встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати (у 2014 році і з 1 січня 2015 року - 1218 грн).

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. N 1697-VII "Про прокуратуру" частину 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом 2 такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Абзацом 2 підпункту 1 і абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України № 1697-VII "Про прокуратуру" офіційно опублікований в газеті "Голос України" 25.10.2014 р.

Отже, з 26.10.2014 р. за працівниками апаратів судів було визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.

Водночас, у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах, а правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо), не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Абзац 2 частин 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" був прийнятий після прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". За загальноприйнятим у праві прийомом із усунення колізій між однопредметними законодавчими актами закон, що прийнятий пізніше, має пріоритет над законом, прийнятим раніше. Відтак, перший із названих Законів має пріоритет над другим. А отже, з огляду на принцип законності (пріоритет закону на підзаконними актами) правові акти, що прийняті на виконання Закону про Державний бюджет України на 2014 рік і суперечать Закону України "Про судоустрій і статус суддів", застосуванню не підлягають.

Таким чином, взявши на себе обов'язок із виплати посадових окладів у підвищених розмірах, але при цьому не внісши необхідних змін до закону про Держаний бюджет, держава порушила законні гарантії позивача. Суд звертає увагу, що у спірних відносинах виконання обов'язку держави здійснює саме Державна судова адміністрація, яка забезпечує належні умови діяльності судів загальної юрисдикції, а тому відповідач несе відповідальність від її імені.

Викладене дозволяє дійти до висновку, що з 26.10.2014 р. працівники апаратів судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру".

З 01.01.2015 р. набрали чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 р. № 2456-VI, і Закон України від 28.12.2014 р. № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, Бюджетний кодекс України із змінами і Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовували відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014 р., тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.

Проте, делеговане Кабінету Міністрів України з 01.01.2015 р. повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 р., прийнявши постанову від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 09.09.2015 р.), якою внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

З 29.03.2015 р. набрав чинності Закон України від 12.02.2015 р. №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

В абзаці 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VIII закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Підпунктом 2 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд "Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

02.03.2015 р., тобто після прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", був прийнятий Закон України № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Підпунктом 12 пункту 1 Закону № 217-VIII з абзацу 3 пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на частину 3 статті 69, статтю 129, частину 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігши при цьому загальне посилання на положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Прийнявши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абзац 3 пункту 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік, яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.

Проте, Закон України від 02.03.2015 р. № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності з 13.03.2015 р., а Закон України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" - з 29.03.2015 р., тому останній із названих законів почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апаратів судів з урахуванням положення абзацу 3 пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Разом із тим, Кабінет Міністрів України наведене делеговане повноваження виконав лише 02.09.2015 р., прийнявши постанову Кабінету Міністрів України № 644, якою у новій редакції додатків 44, 45, 47 до Постанови Кабінету Міністрів України № 268 було викладено відповідно Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів. Ця постанова набрала чинності 09.09.2015 р.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29.03.2015 р. по 09.09.2015 р. - відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", а з 09.09.2015 р. згідно постанови Кабінету Міністрів України №644.

З матеріалів справи слідує, що в період часу з 26.10.2014 р. по 08.09.2015 р. заробітна плата нараховувалася та виплачувалася позивачу виходячи з посадового окладу у розмірі мінімальної заробітної плати, яка протягом спірного періоду становила 1218,00 грн., а з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. - згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".

Крім того, суд звертає увагу, що позивачу з 09.09.2015 р. не виплачувалася заробітна плата в розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України №644, відповідно до пункту 6 якої затверджено посадові оклади керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, в тому числі секретаря суду, який складає 0,3 місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу судді місцевого суду), тобто як це було передбачено в статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що примітка до п. 6 вказаної постанови Кабінету Міністрів України визначає, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду". У період із 09.09.2015 року по грудень 2015 року відповідач повинен був виплачувати заробітну плату у розмірі 0,3 місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу судді місцевого суду) однак, фактично виплата проводилась із 50- відсотковим зменшенням і недоплачена сума вважається заборгованістю відповідача.

Норми ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 однаково визначали розмір посадового окладу позивача, однак, застосування постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 з урахуванням Примітки до пункту 6 є порушенням визначених цим Законом гарантій і фактично вважається заборгованістю відповідача перед позивачем.

А відтак, суд вважає, що позивачу в період з 29.03.2015 року по 30.12.2015 року заробітна плата повинна була нараховуватись відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Таким чином, дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо неповного нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 р. по 31.12.2015 р., відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") є неправомірними. З огляду на наведене, позов в межах заявлених позовних вимог підлягає задоволенню за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2015 р. включно. Згідно наданих позивачем розрахунків заробітної плати, яка не була йому сплачена у спірному періоді та з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, тощо), а також відпускних та допомоги на оздоровлення, заборгованість по заробітній платі складає 44636,10 грн., а тому заробітна плата підлягає перерахунку.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області, як суб'єкт владних повноважень не довів належними засобами доказування правомірність своїх дій щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати у встановленому Законами розмірі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору суд не вирішує питання щодо його повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2014 р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з 29.03.2015 року по грудень 2015 р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") - неправомірними.

3. Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області виплатити заборгованість по заробітній платі в сумі 44636,10 грн. за період з листопада 2014р. по грудень 2014р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 р.) та за період з березня 2015 року по грудень 2015 року, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, тощо), а також відпускних та допомоги на оздоровлення ОСОБА_4 ( місце проживання:АДРЕСА_1).

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна

Постанова в повному обсязі складена 19 квітня 2016 р.