Справа № 490/450/16-а
Суддя: Мамаєва О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/374/2016
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м. Миколаїв Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Мамаєвої О.В. при секретарі - Баришніковою І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ :

20 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва та просила суд визнати протиправними дії УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва щодо невключення додаткових видів оплати праці («інших виплат») під час обчислення розміру її пенсії та відмови в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на державне пенсійне страхування; скасувати рішення УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва про відмову у здійсненні перерахунку від 25.12.2015 року № 83/1; зобов'язати УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва здійснити їй перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначених виплат. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона мала статус державного службовця, після чого 29.04.2014 року вийшла на пенсію. В той же час, УПФУ всупереч нормам Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну службу», не включило під час обчислення розміру пенсії виплати на матеріальну допомогу та індексацію, з яких також сплачувався єдиний соціальний внесок. В судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила винести рішення за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали та обставини справи, письмові заперечення, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 28.08.2001 року була призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу організації впровадження персоніфікованого обліку Куйбишевського районного Управління ПФУ м. Донецька. Вказана посада належить до посад державних службовців, у зв'язку з чим позивачка прийняла присягу та отримала статус державного службовця /а.с.17/. 28 квітня 2014 року позивачку було звільнено із Управління ПФУ Куйбишевського району м.Донецька у зв'язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України) та вийшла на пенсію. Стаж держслужбовця на день звільнення позивачки складав 12 років, 8 місяців та 2 дні /а.с.19/. У подальшому позивачка зареєструвалася як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та з 01.06.2015 року стала на облік в УПФУ Центрального району м. Миколаєва. 16 грудня 2015 року позивач звернулась до УПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням до складу заробітньої плати, яка враховується при обчисленні пенсії, матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації пенсії /а.с.9/. 25 грудня 2015 року рішенням № 83/1 УПФУ було відмовлено ОСОБА_1 у здійснені перерахунку пенсії, оскільки відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислуги років на державній службі та інших надбавок /а.с.14/. Відповідно до ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку. Загальні засади здійснення пенсійного забезпечення встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Порядок та умови пенсійного забезпечення державних службовців встановлено ст.37 Закону України «Про державну службу». Відповідно до п. 1.1 рекомендацій Вищого адміністративного суду України № 07.2-10/1 від 23.08.2007 року «Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам» особам, які відповідно до Закону України «Про державну службу» мають право на призначення пенсії, вона призначається та перераховується на підставі норм зазначеного Закону. За такого, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин в частині розміру виплат, що включаються у розрахунок пенсії, мають застосовуватися положення спеціального Закону України «Про державну службу». Згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, розмір пенсії державного службовця встановлюється у відсотковому відношенні до заробітної плати державного службовця, до якої входять виплати, з яких сплачувалися страхові внески. Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Крім того, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Частиною 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця. Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до частини першої ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)). Згідно зі ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії. Вказані правові висновки, які в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування всіма судами України, були висловлені у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 04.03.2014 року № 21-3а14, а також у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи № № 21-125а13, 21-97а13 відповідно). Крім того, зазначені висновки ВСУ є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. При цьому, Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"», у додатку 2 якої встановлено форму заяви про призначення (перерахунок) пенсії. Пунктом 4.1 Порядку встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. За такого, суд приходить до висновку, що рішення Управлінням ПФУ про відмову позивачу у здійсненні перерахунку пенсії від 25.12.2015 року порушує права ОСОБА_1, які підлягають поновленню у судовому порядку. На підставі викладеного, рішення УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва про відмову у здійсненні перерахунку від 25.12.2015 року № 83/1 підлягає скасуванню. А вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок пенсії, обчисливши таку пенсію з урахуванням повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати підлягають задоволенню. Керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва №83/1 від 25.12.2015 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва перерахувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши таку пенсію з урахуванням повної суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.В. Мамаєва