Справа № 811/2157/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" квітня 2016 р. м. Київ К/800/28279/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.
розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград»

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 р.

у справі № 811/2157/13-а

за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград»

про стягнення коштів за податковим боргом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби (далі - позивач, Кіровоградська ОДПІ ) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (далі - відповідач, Обласне КВП «Дніпро-Кіровоград»), в якому просила суд стягнути до державного бюджету кошти з Обласного КВП «Дніпро-Кіровоград» за рахунок готівки, що належить такому платнику.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2013 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 р., адміністративний позов задоволено: стягнуто з Обласного КВП «Дніпро-Кіровоград» кошти в рахунок погашення податкового боргу в розмірі 744 259, 95 грн. за рахунок готівки, що належить такому платнику.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 р. і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи належним чином повідомлялись, касаційну скаргу розглянуто за наявними в справі документами на підставі статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи відповідачем подано до податкового органу податкову декларацію № від 23.04.2013 р. по збору за спеціальне використання поверхневих та і підземних вод житлово-комунальними підприємствами, відповідно до якої нарахована сума збору складає 205 925,28 грн.

На підтвердження своєчасної сплати самостійно узгодженого податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства, відповідачем було надано платіжні доручення на 205 925 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем сплачено узгоджене податкове зобов'язання по збору за спеціальне використання води підприємств житлово - комунального господарства у розмірі 205 925 грн., однак кошти позивачем частково зараховані в рахунок наявного податкового боргу за попередньою податковою декларацією № від 22.01.2013 р., в порядку черговості визначеної пунктом 131.2. статті 131 Податкового кодексу України, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по збору за спеціальне використання води підприємств житлово - комунального господарства у сумі 10 831,46 грн.

Крім того, що відповідачем у платіжному доручені № 14696 від 15.03.2013 р. помилково заявлено код операції 141 - стягнення податкового боргу за рішенням суду шляхом стягнення коштів з рахунків клієнтів банків, відповідно до Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) платежів до бюджету, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України Мінфін від 07.07.2012 р. за № 817.

Однак, не зважаючи на допущену відповідачем помилку вказаною вище сумою погашено податковий борг по декларації № від 22.01.2013 р., що підтверджується зворотнім боком облікової картки.

Також, за несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб КП «Кіровоградський ВКГ», правонаступником якого є відповідач, нараховано пеню в розмірі 728 326,44 грн.

В результаті часткової переплати у розмірі 797,08 грн. та часткового погашення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб сума пені становить 733 428,49 грн.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України обумовлено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. Статтею 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Тобто, процедура стягнення грошового зобов'язання передбачає також і вручення боржникові податкової вимоги.

В свою чергу, статтею 96 Податкового кодексу України встановлені особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Підпунктом 96.1.1 пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради.

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення (абзац перший пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України).

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно (абзац другий пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України).

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, обов'язок органу державної податкової служби на звернення із поданням в порядку пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, виникає виключно після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і лише за умови недостатності суми коштів, отриманих від такого продажу для покриття податкового боргу.

Таким чином, приписами статті 96 Податкового кодексу України визначений чіткий алгоритм дій, які можуть бути вчинені контролюючим органом для реалізації своїх повноважень, спрямованих на погашення податкового боргу комунальним підприємством.

Судами попередніх інстанцій, при розгляді даної справи, не було встановлено фактів, які б підтверджували дотримання контролюючим органом встановленого Кодексом порядку стягнення податкового боргу з комунального підприємства та вжиття передбачених законом заходів для додержання відповідної процедури.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 210, 220, 222, 227, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.07.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 р. у справі № 811/2157/13-а - скасувати.

Справу № 811/2157/13-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис І.В. Приходько
Судді підпис І.О. Бухтіярова
підпис М.І. Костенко