Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2016 р. м. Київ К/9991/7883/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області та ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що проходила публічну службу в Здолбунівській районній державній адміністрації на посаді головного спеціаліста - адміністратора дозвільного центру управління економіки районної державної адміністрації та у березні 2011 року її звільнено із займаної посади у зв'язку зі зміною структури управління.

Посилаючись на незаконність звільнення, оскільки фактично змін в організації роботи управління економіки, скорочення штату працівників не відбулось, просила визнати протиправними дії начальника управління економіки Бухало В.В. щодо попередження 28 грудня 2010 року про наступне звільнення; визнати протиправним та скасувати наказ начальника управління економіки від 29 березня 2011 року № 5-к про звільнення з посади головного спеціаліста - адміністратора дозвільного центру управління економіки Здолбунівської районної держадміністрації у зв'язку із зміною структури управління економіки райдержадміністрації на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України; поновити на державній службі на вказаній посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року, позов задоволено частково: наказ Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області №5-к про звільнення з посади ОСОБА_4 визнано протиправним та скасовано з моменту його прийняття; поновлено ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста-адміністратора дозвільного центру управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області; зобов'язано Здолбунівську районну державну адміністрацію Рівненської області нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

У решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що роботодавець фактично не запропонував позивачеві іншу вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, а тому її звільнення за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України є незаконним.

У касаційних скаргах Здолбунівська районна державна адміністрація та начальник управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просили скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі просила скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення всіх позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 18 лютого 2009 року ОСОБА_4 проходила державну службу на посаді головного спеціаліста - адміністратора дозвільного центру управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Здолбунівської районної державної адміністрації від 08 грудня 2010 року № 246-к на виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відповідно до по-станови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1030 «Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268» внесено зміни до структури апарату районної державної адміністрації: скорочено посаду прибиральника службових приміщень відділу фінансово-господарського забезпечення апарату адміністрації, введено посаду державного адміністратора апарату адміністрації, введено в дію з 15 грудня 2010 року затверджений штатний розпис апарату адміністрації; начальнику управління економіки взяти до відома, що у зв'язку з введенням в дію нового штатного розпису апарату, повноваження і функції управління економіки у сфері забезпечення діяльності дозвільного центру будуть припинені.

Наказом начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації від 27 грудня 2010 року № 19-к внесено зміни до штатного розпису управління економіки: скорочено посаду головного спеціаліста - адміністратора дозвільного центру управління економіки, введено посаду прибиральника службових приміщень управління економіки; затверджено структуру управління економіки з переліком посад: начальник управління економіки, головний спеціаліст (2 штатні одиниці), прибиральник службових приміщень.

Наказом начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації від 28 грудня 2010 року №20-к попереджено ОСОБА_4 про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням посади головного спеціаліста-адміністратора дозвільного центру управління економіки райдержадміністрації та введенням посади прибиральника службових приміщень.

Позивачу було запропоновано посаду прибиральника службових приміщень управління економіки адміністрації з 01 березня 2011 року та з таким попередженням вона була ознайомлена 28 грудня 2010 року.

Рішенням профспілкового комітету Здолбунівської районної державної адміністрації від 17 лютого 2011 року № 18 надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем.

Наказом начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації від 29 березня 2011 року №5-к звільнено ОСОБА_4 з посади головного спеціаліста - адміністратора дозвільного центру управління економіки райдержадміністрації 29 березня 2011 року у зв'язку зі зміною структури управління економіки на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання.

Частинами 1-3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Проте відповідачами такі вимоги трудового законодавства не були виконані.

Судами попередніх інстанції встановлено, що станом на 21 грудня 2010 року в Здолбунівській районній державній адміністрації були вакантні посади (головний спеціаліст сектору контролю (тимчасова посада), начальник управління агропромислового розвитку адміністрації, заступник начальника відділу освіти). Також і станом на день звільнення (29 березня 2011 року) були вакантні посади - державний адміністратор апарату, начальник управління агропромислового розвитку, проте дані посади позивачу не пропонувалися.

Таким чином роботодавець, маючи розгалужену та чисельну структуру підрозділів, не запропонував позивачу іншу вакантну посаду з врахуванням вимог чинного трудового законодавства, в тому числі і посаду державного адміністратора, введену новим штатним розписом і вакантну на день звільнення.

Позивач помилково посилалась на неправомірність та незаконність дій начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області відносно попередження про наступне вивільнення працівників, оскільки такі дії обумовлені вимогами статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, з якої її незаконно було звільнено.

Разом з тим, судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не можна визнати законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

З огляду на зміст наведених норм матеріального права колегія суддів приходить до висновку що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку.

Наведений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Касаційний суд не має повноважень встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, зокрема, встановити розмір середнього заробітку та тривалість вимушеного прогулу, тому судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, начальника управління економіки Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2011 року в частині, що стосується стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: