Справа № 826/2485/15
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/25918/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Т.М.,

Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря Титенко М.П.

представників сторін:

позивача Кеда А.В.,

відповідача Шипілова С.-Х.І.,

третьої особи не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року
у справі№826/2485/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до третя особаМіжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників Державна фіскальна служба України
провизнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, правонаступником якого є Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач, МГУ ДФС), третя особа - Державна фіскальна служба України (далі по тексту - третя особа, ДФС), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність щодо розгляду заяви ПАТ «Укрнафта» від 29 серпня 2014 року № 10/1628 про надання розстрочення грошового зобов'язання; сформування відповідного висновку про можливість надання розстрочення грошових зобов'язань ПАТ «Укрнафта» з плати за користування надрами для видобування газу природного, нафти та конденсату за липень 2014 року за заявою ПАТ «Укрнафта» від 29 серпня 2014 року № 10/1628 про надання розстрочення грошового зобов'язання; непередчі (ненадісланя) такого висновку із копіями документів, доданих Позивачем до заяви від 29 серпня 2014 року №10/1628 про надання розстрочення грошового зобов'язання, Міністерству доходів і зборів України / Державній фіскальній службі України;

- зобов'язати розглянути заяву ПАТ «Укрнафта» від 29 серпня 2014 року № 10/1628 щодо надання розстрочення грошового зобов'язання; сформувати відповідний висновок про можливість надання розстрочення грошових зобов'язань ПАТ «Укрнафта» з плати за користування надрами для видобування газу природного, нафти та конденсату за липень 2014 року за заявою ПАТ «Укрнафта» від 29 серпня 2014 року № 10/1628; передати (надіслати) такий висновок із копіями документів, доданих позивачем до заяви від 29 серпня 2014 року №10/1628 щодо надання розстрочення грошового зобов'язання Міністерству доходів і зборів України / Державній фіскальній службі України для прийняття рішення;

- визнати протиправною бездіяльність щодо формування відповідного висновку про можливість надання розстрочення грошових зобов'язань ПАТ «Укрнафта» з плати за користування надрами для видобування газу природного, нафти та конденсату за серпень 2014 року за заявами ПАТ «Укрнафта» від 24 вересня 2014 року №18-33/776 та від 29 вересня 2014 року №18-33/799 щодо надання розстрочення грошового зобов'язання; передачі (надіслання) такого висновку із копіями документів, доданих Позивачем до заяв від 24 вересня 2014 року №18-33/776 та від 29 вересня 2014 року №18-33/799 про надання розстрочення грошового зобов'язання, Міністерству доходів і зборів України / Державній фіскальній службі України;

- зобов'язати сформувати відповідний висновок про можливість надання розстрочення грошових зобов'язань ПАТ «Укрнафта» з плати за користування надрами для видобування газу природного, нафти та конденсату за серпень 2014 року за заявами ПАТ «Укрнафта» від 24 вересня 2014 року №18-33/776 та від 29 вересня 2014 року №18-33/799 про надання розстрочення грошового зобов'язання; передати (надіслати) такий висновок із копіями документів, доданих Позивачем до заяв ПАТ «Укрнафта» від 24 вересня 2014 року №18-33/776 та від 29 вересня 2014 року №18-33/799 про надання розстрочення грошового зобов'язання Міністерству доходів і зборів України / Державній фіскальній службі України для прийняття рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

За результатами перегляду зазначеного судового рішення Київським апеляційним адміністративним судом 21 травня 2015 року винесено постанову, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2015 року скасовано, а позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо дотримання встановленого порядку розгляду заяв ПАТ «Укрнафта» від 29 серпня 2014 року №10/1628, від 24 вересня 2014 року №18-33/776 та від 29 вересня 2014 року №18-33/799.

Зобов'язано Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (Центральний офіс) розглянути заяви та сформувати відповідний висновок щодо можливості надання розстрочення грошових зобов'язань за липень-серпень 2014 року за вказаними вище заявами ПАТ «Укрнафта»; передати такий висновок Міністерству доходів і зборів України / Державній фіскальній службі України для прийняття рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу просив в її задоволенні відмовити.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 29 серпня 2014 року ПАТ «Укрнафта» подано до податкового органу заяву про розстрочення грошового зобов'язання з плати за користування надрами за липень 2014 року на загальну суму 567986506,06 грн. строком на три місяці.

Також, 24 вересня 2014 року ПАТ «Укрнафта» подано до податкового органу заяву про розстрочення грошового зобов'язання з плати за користування надрами за серпень 2014 року на загальну суму 818092158,82 грн. строком на три місяці.

Листом від 26 вересня 2014 року податковий орган повідомив позивача, що матеріали, надіслані разом із заявою про розстрочення грошових зобов'язань, не містять інформацію та копії документів, які б дозволили провести аналіз фінансового стану позивача та надати відповідний висновок щодо розстрочення грошових зобов'язань. Крім того, податковий орган зазначив, що питання розстрочення грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування газу природного, нафти та конденсату, а також зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ вирішується за заявою поданою за місцем обліку таких грошових зобов'язань.

29 вересня 2014 року ПАТ «Укрнафта» подано до податкового органу заяву про розстрочення грошового зобов'язання з плати за користування надрами на загальну суму 818092158,82 грн. строком на два місяці.

Листом від 30 вересня 2014 року податковий орган повідомив позивача, що матеріали надіслані разом із заявою про розстрочення грошових зобов'язань не містять інформацію та копії документів, які б дозволили провести аналіз фінансового стану позивача та надати відповідний висновок щодо можливості розстрочення грошових зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач не додав до заяв про розстрочення податкових зобов'язань доказів існування обставин, про які зазначено в письмових поясненнях, аналізу фінансового стану, розрахунку прогнозованих доходів, що гарантують виконання графіку погашення зобов'язань.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не додана до заяв позивача інформація (документи), яка б дозволила відповідачу провести аналіз фінансового стану позивача, була необхідною для розстрочення грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість, в той час як позивач звертався із заявами про розстрочення зобов'язань з плати за користування надрами.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 32 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) строк сплати податку або збору може бути змінений.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.

Розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків врегульовано положеннями статті 100 ПК України.

Пунктом 100.2 статті 100 ПК України закріплено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 100.4 статті 100 ПК України підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Пунктом 100.13 статті 100 ПК України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На реалізацію наведеної бланкетної правової норми, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №574, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1853/24385, затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків (далі по тексту - Порядок №574).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку №574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану;

графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про відмову відповідача в задоволенні заяв про розстрочення саме грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість. Зі змісту листів податкового органу колегія суддів приходить до висновку про зазначення в них акцизного податку та податку на додану вартість є опискою, яка не вплинула на зміст наданої платнику податків відповіді.

Крім того, за результатами дослідження заяв позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у заявах ПАТ «Укрнафта» інформацію та ненадання останнім копій документів, які б дозволили провести податковому органу аналіз фінансового стану позивача, що в свою чергу, унеможливлює здійснення податковим органом об'єктивного аналізу фінансового стану позивача та надання відповідних висновків.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Рішення суду апеляційної інстанції є помилковим та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що в касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та постановити нове про відмову в задоволенні позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 210, 214, 215, 220, 221, 223, 226, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі №826/2485/14 скасувати.

3. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2015 року у справі №826/2485/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна