Справа № 820/1167/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 квітня 2016 р. №820/1167/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Лазаренко І.В.,

представника відповідача - Мєхтієва Д.Б. огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРА ГРУПП», звернувся до суду з адміністративним позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області, в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття/невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року з додатками та вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року поданою у день її фактичного отримання Західною ОДПІ м. Харкова;

- зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року з додатками в електронних інформаційних базах даних, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП";

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору №201120151 від 20.11.2015 про визнання електронних документів та зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір №201120151 від 20.11.2015 про визнання електронних документів.

В обґрунтування позову зазначив, що між Позивачем та Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було укладено договір №201120151 від 20.11.2015 року про визнання електронних документів. Позивачем було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ за лютий 2016 року. Однак, 17.03.2016 Західною ОДПІ було прийнято рішення №3435/10/20-33-11-03-06 в якому зазначено, що податкова декларація з ПДВ за лютий 2016 р., не визнана Західною ОДПІ м. Харкова як податкова звітність з підстав. Позивач зазначає, що зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність його за місцезнаходженням до ЄДРПОУ не вносились, статус відомостей про юридичну особу підтверджений. Однак, відповідачем було в односторонньому порядку розірвано договір №201120151 від 20.11.2015 року про визнання електронних документів, що спричинило несприятливі наслідки для позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що дії ДПІ відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРА ГРУПП» перебуває на обліку у Західній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області.

Судом встановлено, що між Позивачем та Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було укладено договір №201120151 від 20.11.2015 року про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку.

У відповідності до п. 1 цього договору, його предметом є визнання податкових документів податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На виконання вказаних норм, позивачем до Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ за лютий 2016 року засобами поштового зв'язку.

Судом встановлено, що Відповідачем на адресу позивача було направлено лист від 17.03.2016 року № 3435/10/20-33-11-03-06, в якому вказувалось, що податкова декларація з ПДВ за лютий 2016 року заповнена з порушенням: п 48.3, ст. 48 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., а саме вказана в деклараціях податкова адреса не відповідає дійсності.

Відповідачем також вказано, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити, як місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Таким чином, податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року з додатком 5 «розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» був присвоєний статус «до відома», тобто віднесення податкової декларації «До відома» вказує на невизнання органом державної податкової служби декларації як податкової звітності.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що згідно з вимогами п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/ або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Також, відповідно до п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положенням пункту 46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 48.3 ст. 48 даного Кодексу визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації. Він включає: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) тощо.

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У разі отримання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, податковий орган у строки, встановлені пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, повинен надіслати платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно пп. 49.8 ст. 49 Кодексу, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пункт 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України визначає, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до «Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів», затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

За таких обставин, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Суд також вказує, що на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису, згідно з вимогами п. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України, а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011.

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Виходячи з умов договору №201120151 від 20.11.2015 про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідач, на думку суду, немає жодних підстав для розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до п.п. «в» п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису , відповідно до пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Також суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Проведення щоденного керування діяльністю особи (знаходження керівництва) та здійснення управлінням офісу за конкретною адресою не врегульовано законом та не може бути поставлене юридичній особі в якості обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження підприємства - позивача: 61093, м. Харків, вул. Рилєєва, буд. 60.

Матеріалами справи підтверджено, що зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність його за місцезнаходженням до ЄДРПОУ не вносились. Статус відомостей про юридичну особу підтверджений.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії податкового органу є неправомірними та такими, що порушують норми діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року з додатками та вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року поданою у день її фактичного отримання Західною ОДПІ м. Харкова.

Зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" з податку на додану вартість за лютий 2016 року з додатками в електронних інформаційних базах даних, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП".

Визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору №201120151 від 20.11.2015 про визнання електронних документів та зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір №201120151 від 20.11.2015 про визнання електронних документів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕГРА ГРУПП" () судовий збір у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20.04.2016 року.

Суддя Полях Н.А.