Справа № 815/871/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/871/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати п'ять постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.02.106 р. №№ 22-26 на загальну суму 230126 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваними постановами на неї накладено штрафи за порушення п.4, п.7, п.8, п.9 ч.2, п.8 ч.3 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Зазначені порушення встановлені головним інспектором архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту ДАБІ в Одеській області Терзі В.П. в ході позапланової перевірки, оформленою актом від 05.02.2016 р., за адресою: АДРЕСА_1. При цьому в порушення Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, уповноваженою на перевірку особою фактично перевірку не здійснено, оскільки на об'єкті представник контролюючого органу 29.01.2016 р. не з'являвся, службове посвідчення та направлення на проведення позапланової перевірки позивачці не надавалося. Натомість в телефонному режимі представник відповідача запропонував позиваці з'явитися до Департаменту. В свою чергу, уповноважений позивачем представник в приміщенні Департаменту від підпису та отримання копії акту відмовилась, оскільки зазначений акт було складено з порушеннями законодавства. По суті викладених в акті порушень відповідачем зазначено, що забудовником на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_2, розпочато самовільне будівництво нежитлової будівлі - автомийки, без документів дозвільного характеру, що надає право виконання будівельних робіт (монтаж монолітних ж/бетонних фундаментів; монтаж металевого каркасу будівлі з металевих колон та ферм перекриття; монтаж покрівлі з профільованих листів); також в межах плями забудови автомийки самовільно реконструйовано пожежний резервуар об'ємом 60 м3 під очисні споруди автомийки; не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду; будівництво здійснено з порушенням п.3.25*ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: мінімальна допустима відстань від об'єкту до існуючої будівлі на сусідній земельній ділянці повинна бути 6.0 м.п., тоді як за фактом відстань становить 1.0 м.п. В той же час, об'єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, яка належить співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Згідно технічного паспорту та договору купівлі-продажу пожежний резервуар вже знаходився з порушенням ДБН, тому відповідальність позивача в даному випадку відсутня; при цьому його реконструкція не проводилась. Між тим, співвласник земельної ділянки ОСОБА_3 отримав дозвіл на збір вихідних даних для проектування будівництва нежитлової будівлі-автомийки. При цьому позивач до Татарбунарської міської ради за отриманням дозволу не зверталася, будівництва не здійснювала, у зв'язку із чим перелічені в акті перевірки роботи ніякого відношення до позивача не мають. Поряд із тим, споруда автомийки відноситься до тимчасової споруди згідно Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 р. Зважаючи на невідповідність висновків перевіряючого фактичним обставинам, порушення порядку проведення перевірки та незаконність оскаржуваних постанов, позивач звернулася за судовим захистом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, додатково пояснивши, що згідно експертного звіту від 29.07.2015 р. на місці нежитлової будівлі-автомийки, що проектується, вже знаходилась споруда №3 (пожарний водойом), а металевий навіс 2006 р., який підпадає під пляму забудови, - відноситься до тимчасової споруди.

Представник відповідача до суду повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих до суду заперечень проти адміністративного позову, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що перевірка проводилась у присутності представника позивача ОСОБА_4 В ході перевірки було встановлено ряд порушень, які зафіксовані в акті перевірки, за результатами розгляду справ по яких винесені оскаржувані постанови. Зважаючи на допущені позивачем порушення та правомірність притягнення спірними постанови до відповідальності забудовника, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на підставі направлення № 3442 від 31.12.2015 р. для проведення позапланової перевірки на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1, підставою якого є перевірка достовірності даних, наданих у декларації про початок виконання будівельних робіт, на підставі наказу ДАБІ України від 08.09.2015 р. № 976, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів з державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту ДАБІ в Одеській області Терзі В.П. проведено позапланову перевірку по АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт від 29.01.2016 р.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553.

Відповідно до абз.4 п.7 Порядку № 553 підставою для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Судом встановлено, що позивачем надано до Департаменту ДАБІ в Одеській області декларацію про початок виконання будівельних робіт за вх. № 12285/15 від 17.12.2015 р. В зазначеній декларації вказано, що технічний нагляд здійснює ОСОБА_5, сертифікат НОМЕР_3 від 03.03.2011 р., тел. НОМЕР_1; проектна документація розроблена ПП «Вертикаль-Е»; головний архітектор проекту - Очинський Олександр Михайловчи, наказ ПП «Вертикал-Е» № 003 від 08.05.2015 р., кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_4 від 20.09.2012 р., який здійснює авторський нагляд; категорія складності ІІ, клас наслідків СС1; експертиза проекту будівництва здійснення ДП «Укрдержбудекспертиза», провідний експерт по кошторисах П.М. Коваль, кв. сертифікат НОМЕР_5.

Згідно відповіді Департаменту ДАБК в Одеській області від 23.12.2015 р. № 05/1-16950 за результатами перевірки повноти даних, зазначених у декларації декларацію повернуто у зв'язку з наявністю невідповідностей, що унеможливлює внесення даних до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Зокрема, підлягає упорядкуванню інформація про фізичну особу - замовника, в частині визначення місця проживання особи. Найменування об'єкту зазначається у відповідності із зазначеним у проектній документації. Відсутні ім'я та по батькові відповідального експерта, яким проведено експертизу проектної документації. Не в повному обсязі надано інформацію про генерального підрядника. Не вказано підстави відсутності інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Відсутня інформація щодо основних показників об'єкту, зазначення якої передбачено формою декларації та є обов'язковим.

Таким чином, подана позивачем декларація про початок виконання будівельних робіт, яка надійшла до Департаменту 17.12.2015 р. за вх. № 12285/15, була по суті розглянута 23.12.2015 р. При цьому 31.12.2015 р. заступник директора Департаменту видає направлення на проведення позапланової достовірності даних, наданих у декларації про початок виконання будівельних робіт, рішення щодо повернення якої прийнято 8 днями раніше; строк дії направлення зазначено з 25.01.2016 р. по 29.01.2016 р.

Вищезазначені обставини свідчать про безпідставність самого факту проведення позапланового контрольного заходу з боку Департаменту, адже підстави для такого проведення на момент його призначення були вичерпаними. Отже суд вважає, що суб'єкт владних повноважень при проведенні перевірки діяв у непередбачений законодавством спосіб, у зв'язку із чим складені в межах зазначеного контрольного заходу документи в силу ч.3 ст.70 КАС України судом до уваги не беруться.

Втім, з метою повного та всебічного розгляду спору та перевірки відповідності оскаржуваних актів індивідуальної дії передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд вважає за доцільне дослідити та надати правову оцінку останнім.

Згідно акту перевірки, забудовником ФОП ОСОБА_1 надіслано до Департаменту декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво нежитлової будівлі-автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1», у зв'язку із чим виникла потреба у проведенні перевірки внесених в зазначену декларацію даних.

В ході перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 розташована земельна ділянка загальною площею 0,5729 га, кадастровий номер:НОМЕР_2, яка належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6 17.02.2012 року. Цільове призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для розміщення, експлуатації та обслуговування майнового комплексу. На земельній ділянці замовником (забудовником) розпочато самовільне будівництво нежитлової будівлі-автомийки, без будь-якого документу дозвільного характеру, що надає право на виконання будівельних робіт, а саме: монтаж монолітних ж/бетонних фундаментів; монтаж металевого каркасу будівлі з металевих колон та ферм перекриття; здійснено монтаж покрівлі з профільованих листів. Також в межах плями забудови авто мийки, самовільно реконструйоване пожежний резервуар об'єм 60 м3 під очисні споруди автомийки. Також забудовник не забезпечив здійснення авторського та технічного нагляду, будівництво «автомийки» здійснено з порушенням п.3.25*ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: мінімальна допустима відстань від об'єкту до існуючої будівлі на сусідній земельній ділянці повинна бути 6.0 м.п., тоді як за фактом відстань становить 1.0 м.п.

10 лютого 2016 року головний інспектор архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту ДАБІ в Одеській області Терзі В.П. розглянув матеріали справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в результаті чого виніс постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.02.2016 р. №№ 22-26 на загальну суму 230126 грн. Зокрема, постановою № 22 від 10.02.2016 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» в розмірі сумі 49608 грн.; постановою № 23 від 10.02.2016 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно п.7 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у розмірі 49608 грн.; постановою № 24 від 10.02.2016 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно п.8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у розмірі 62010 грн.; постановою № 25 від 10.02.2016 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно п.8 ч.3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у розмірі 62010 грн.; постановою № 26 від 10.02.2016 р. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно п.9 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у розмірі 6890 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені постанови необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.03.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області, Гайдаржи А.А., реєстровий номер № 507, належить комплекс (автопарк) за адресою: АДРЕСА_1

Вищезазначений об'єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданий 17.02.2012 р. Татарбунарською міською радою Татарбунарського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_8, та додатку до нього, належить співвласникам ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.35-36).

Згідно п.1.4 договору про порядок володіння та користування нерухомим майном від 14.12.2012 р., яке складається з : літ «А» - адміністративна будівля-цегляна, літ. «Б» - котельна, літ. «В» - адміністративна будівля-бетонні блоки, літ «Г» - гараж, літ. «Д» - навіс, літ. «Е» - вбиральня, літ. «З» - сторожка, літ. «Ж» - склад, дворові споруди 1-3 (1-ворота, 2 - огородження, 3 - пожежний водойм), ОСОБА_9 та ОСОБА_3 встановили порядок користування майном:

ОСОБА_1 має право користуватись літ «А» - адміністративна будівля-цегляна, літ. «Б» - котельна, літ. «В» - адміністративна будівля-бетонні блоки, літ «Г» - гараж, літ. «Д» - навіс, літ. «Е» - вбиральня, літ., «З» - сторожка, літ. «Ж» - склад;

ОСОБА_3 має право користуватись літ. «З» - сторожка площею 8,6 кв. м., спорудою № 3 - пожежний водойм 60 м3 з металевим навісом згідно технічного плану.

На підставі заяви ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області № 33 від 19.02.2013 р. надано дозвіл на збір вихідних даних для проектування будівництва нежитлової будівлі-автомийки за адресою: АДРЕСА_1

При цьому позивач по справі ФОП ОСОБА_1 із відповідною заявою до органів місцевого самоврядування не зверталася. В той же час позивачем був замовлений робочий проект щодо будівництва нежитлової будівлі-автомийки за адресою: АДРЕСА_1 який був виготовлений розробником ПП «Вертикаль-Е».

Під час розробки вказаного робочого проекту також був замовлений та виконаний філіалом ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області експертний звіт № 16-1095-15 від 28.07.2015 р., який виготовлений на підставі вихідних даних: завдання на проектування; містобудівні умови та обмеження № 07-1-Т від 07.07.2013 р., видані ФОП ОСОБА_1 для будівництва нежитлової будівлі-автомийки на території станції техобслуговування автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, затверджені начальником відділу Містобудування, архітектури та ЖКГ Татарбунарської райдержадміністрації Н.В. Павленко з графічним додатком; технічні умови на інженерне забезпечення об'єкту; технічний звіт про інженерно-геологічні дослідження на ділянці будівництва, що проектується, виконаний ПП «Начало» в 2013 р.; викопіювання з документів технічної інвентаризації, оформлені Татарбунарським бюро технічної інвентаризації станом на 14.05.2014 р.; витяг Татарбунарського районного відділення юстиції в Одеській області з Держреєстра про реєстрацію права власності на комплекс (автопарк) від 10.07.2014 р.; лист від ФОП ОСОБА_1 про те, що остання не заперечує проти демонтажу споруди літ. «Л» при будівництві автомийки.

Також згідно технічного паспорту на комплекс (автопарк) по АДРЕСА_1 (а.с. 41-43), виготовленого станом на 15.05.2014 р., об'єкти, яким відповідають літери «І», «К», «Л» - навіси, побудовані в 2006 році; споруда за № 3 - це пожежний водойм, виготовлений з каміння, оштукатурений.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 належить 99/100 частини об'єкту нерухомого майна, який складається з різних споруд, у т.ч. навісів, побудованих в 2006 р. та пожежного водойму.

Відповідно до абз.7 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства (далі - декларація) - це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

У такий спосіб суб'єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання документа дозвільного характеру.

Форма та порядок повідомлення державного адміністратора або відповідного дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 статті 4 Закону про дозвільну систему передбачено, що суб'єкт господарювання має право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації без отримання документа дозвільного характеру, за винятком тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підготовчі роботи з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень замовник здійснює на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Згідно з пунктом 8 Порядку виконання підготовчих робіт, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 466, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 9 Порядку виконання будівельних робіт, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 466, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Суттю декларативного принципу є подання документу, що надається до відповідного державного органу, із зазначенням відомостей, на підставі яких він виконує певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, що належать до його компетенції.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами четвертою та п'ятою статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи, затвердження проектної документації, виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За приписами статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Статтею 36 цього Закону передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Виготовлення та затвердження проектної документації врегульовано статтями 7, 9, 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" та статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкта і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти, залежно від категорії об'єкта будівництва, відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України "Про архітектурну діяльність", отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 вказаного Закону.

У відповідності з частиною 2 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Згідно частини 8 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

З метою реалізації свого права на виконання будівельних робіт, позивачем було направлено до Департаменту декларацію про початок виконання будівельних робіт «Нежитлової будівлі-автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за вх. № 12285/15 від 17.12.2015 р.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", визначає Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 р. N 244.

Згідно абз.1 п.2 Поряду № 244 штрафи накладаються на суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб'єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У постанові № 22 від 10.02.2016 р. вказано про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якого замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

За дане порушення позивача притягнуто до відповідальності за пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», яким передбачена відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

У постановах №№ 23, 24 від 10.02.2016 р. вказано про порушення позивачем ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність», відповідно до якої під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд. Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником. У разі виявлення відхилень від проектних рішень, допущених під час будівництва об'єкта архітектури, та відмови підрядника щодо їх усунення особа, яка здійснює авторський або технічний нагляд, повідомляє про це замовника і орган державного архітектурно-будівельного контролю для вжиття заходів відповідно до законодавства. Порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

За дані порушення позивача притягнуто до відповідальності за пунктами 7 та 8 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», якими передбачена відповідальність за незабезпечення замовником здійснення технічного та авторського наглядів у випадках, коли такі нагляди є обов'язковими згідно із законодавством, - у розмірі тридцяти шести і сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

У постанові № 25 від 10.02.2016 р. вказано про порушення позивачем п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до якого мінімальна допустима відстань об'єкту до існуючої будівлі на сусідній земельній ділянці повинна бути 6,0 м.п.

За дане порушення позивача притягнуто до відповідальності за пунктом 8 частини 3 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», яким передбачена відповідальність за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

У постанові № 26 від 10.02.2016 р. вказано про порушення позивачем п.7 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466, відповідно до якого реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

За дане порушення позивача притягнуто до відповідальності за пунктом 9 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», яким передбачена відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання замовником інформацію про передачу права на будівництво іншому замовнику, зміну генерального підрядника, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, відповідальних виконавців робіт у випадках, коли подання такої інформації є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно частини другої статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

При цьому згідно з пунктом 1 Порядку здійснення авторського нагляду під час Відповідно абзацу чотирнадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV технічний нагляд - це здійснення замовником контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю виконаних робіт та їх обсягами під час будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Механізм здійснення технічного нагляду під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств визначено Порядком здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 (далі - Порядок № 903).

В пункті 2 Порядку встановлено, що Пунктом 2 Порядку № 903 встановлено, що технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими особами відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Відповідно до положень п. 5 Порядку N 903 належним підтвердженням фактичного здійснення авторського нагляду на об'єкті будівництва, можуть бути саме відповідні відомості, внесені до журналу авторського нагляду.

У мотивувальній частині рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти Україна" (пункти 23 - 25) зазначено, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги зазначені в декларації про початок виконання будівельних робіт відомості (які й підлягали перевірці) щодо здійснення технічного та авторського нагляду, суд не погоджується із викладеним в акті перевірки твердженням щодо незабезпечення здійснення авторського та технічного наглядів. Так, з огляду на той факт, що забудовником було надано декларацію з метою приступити до виконання будівельних робіт, відповідні роботи не могли вчинятися до цього часу, у зв'язку із чим й предмету для технічного та авторського наглядів бути не могло. Відтак, твердження про незабезпечення цих наглядів є передчасними та безпідставними, адже період будівництва фактично не розпочався.

При цьому суд враховує, що пожежний водойм (споруда № 3 згідно Технічного звіту) був у складі придбаного в 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об'єкту нерухомого майна - комплексу (автопарку), у зв'язку із чим інкримінування співробітником Департаменту порушення ДБН щодо будівництва позивачем вказаної споруди є безпідставним та суперечить матеріалам справи. Крім того, на час придбання вказаного об'єкту нерухомого майна на місці будівлі-автомийки, яка проектувалася позивачем була розміщена споруда у вигляді металевого навісу. У зв'язку із чим твердження перевіряючого про її монтаж, рівно як і про будівництво каркасу будівлі з металевих колон, монтаж монолітних з/бетонних фундаментів, тобто про виконання будівельних робіт без відповідної дозвільної документації є також безпідставним.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б підтвердили ту суттєву обставину, що позивачем самовільно розпочато будівництво: виконані будівельно-монтажні роботи.

Крім того, безпідставним вбачається притягнення позивача до відповідальності за п.9 ч.2 ст.2 Закону постановою № 26 від 10.02.2016 р. за зазначене в цій постанові порушення п.7 Порядку № 466, який позивачем в принципі порушеним бути не може, рівно як і не може настати відповідальність за п.9 ч.2 ст.2 Закону, оскільки технічний та авторський нагляд не могли бути передані за умови відсутності будівництва, що також унеможливлює зміну генерального підрядника чи підрядника.

Вирішуючи спір, суд повинен з'ясувати, чи втручання, про яке йдеться, відповідало поставленій законній меті і чи аргументи, наведені суб'єктом владних повноважень на його виправдання, є доречними й достатніми.

Складені співробітником Департаменту постанови від 10.02.2016 р. №№ 22-26 містять ідентичне обґрунтування (установив), яке міститься в акті перевірки. При цьому зі змісту спірних постанов неможливо встановити, в чому конкретно полягають встановлені порушення та за що саме має настати відповідальність, через вкрай поверховий, а в ряді випадків помилковий, виклад обставин. Вжиті заходи були в межах самостійної оцінки суб'єкта владних повноважень і на думку суду таке втручання було непропорційним та недоречним, а вжитими за результатами неправомірного контролю заходи суттєво порушено справедливий баланс між інтересами позивача і публічними інтересами.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах і в силу ч.2 ст.71 КАС України має обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, в наданих проти адміністративного позову запереченнях лише відтворив зміст акту перевірки і не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні.

Між тим, судом встановлено, що декларація про початок виконання будівельних робіт повернута позивачу на доопрацювання і повторно нею не подавалася.

На підставі аналізу наведених норм права, зокрема пункту 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд дійшов висновку, що поняття «подання декларації» як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією цієї декларації. У разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» за порушення норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Аналогічна правова позиція викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 02.06.2015 р. по справі № 21-720а15 за позовом приватної агрофірми «Агроінвест» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про скасування постанов.

При цьому відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних припису та постанови діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 10.02.2016 р. №№ 22, 23, 24, 25, 26.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк