Справа № 813/5714/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2016-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Справа № 876/207/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський А.М.

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. по справі № 813/5714/15 за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, третя особа - Сихівський районний суд м.Львова про стягнення одноразової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість ,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2015 року позивач звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (ТУ ДСА), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Сихівський районний суд м. Львова, в якому просить стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області одноразову допомогу при переїзді на роботу в іншу місцевість на неї, та її дитину в розмірі 17 225 грн. Позов обгрунтовує тим, що Указом Президента України від 14.02.2015 № 82/2015 «Про переведення суддів» її переведено на посаду судді Сихівського районного суду м. Львова. Зазначає, що ст. 120 КЗпП України передбачені гарантії і компенсації при переїзді. Однак, відповідачем в порушення ст. 120 КЗпП України, відмовлено позивачу у виплаті одноразової допомоги на неї та її дитину з посиланням на необхідність домовленості і погодження сторін для виплати допомоги, а також на відсутність відповідного фінансування. Вважає посилання відповідача незаконними, тому просить стягнути з відповідача в якості одноразової грошової допомоги вищевказану суму.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області на користь ОСОБА_3 одноразову допомогу при переїзді на роботу в іншу місцевість в розмірі 17 225,00 (сімнадцять тисяч двісті двадцять п'ять) грн.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, відповідач подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Судом встановлено, що наказом голови Сихівського районного суду м. Львова від 24.02.2015 № 12/К «Про приступлення до виконання обов'язків судді Радченко Е.А.» відповідно до ст. 73 КЗпП України, ст. 24, 80, п. 1 ч. 5 ст. 129, ст. 130, п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України від 14.02.2015 № 82/2015 «Про переведення суддів», позивач зарахована до облікового складу суду і 25 лютого 2015 року приступила до виконання обов'язків суді. Разом з тим, 11.08.2015 ОСОБА_3 звернулася із заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про виплату, відповідно до ст. 120 КЗпП України, одноразової грошової допомоги в розмірі місячного посадового окладу за новим місцем роботи у розмірі 25% цього окладу на її дитину ОСОБА_4

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області від 02.09.2015 № 02-135393/15 позивача повідомлено, що у зв'язку з відсутністю попереднього погодження на відшкодування одноразової допомоги при переведені та бюджетних асигнувань за КЕКВ 2700 «Соціальне забезпечення» виплатити одноразову допомогу при переїзді немає можливості.

Положення статті 12 Закону України "Про оплату праці" передбачають, що гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України; вказані норми і гарантії в оплаті праці та норми і гарантії, передбачені Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Загальні положення щодо видів компенсацій та механізму їх виплати містить постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 № 255 "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість" ( Постанова № 255).

Згідно з п. 1 Постанови № 255, установлено, що працівникам у зв'язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов'язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт), зокрема виплачуються одноразова допомога самому працівникові - в розмірі його місячного посадового окладу (тарифної ставки) за новим місцем роботи і кожному члену сім'ї, який переїжджає, - в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги самого працівника. До членів сім'ї працівника, на яких виплачується компенсація, належать чоловік, дружина, а також діти і батьки подружжя, які перебувають на їх утриманні і проживають разом з ними. Вартість проїзду членів сім'ї і перевезення їх майна, а також одноразова допомога їм виплачуються у разі, якщо вони переїжджають на нове місце проживання працівника до закінчення одного року з дня фактичного отримання ними жилого приміщення. Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийняттям їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються суми компенсації і надаються гарантії, передбачені підпунктами "а", "б", "в" і "д" цього пункту. Одноразова допомога цим працівникам може виплачуватися за погодженням сторін. Обставини переведення позивача на роботу у іншу місцевість, не стосуються переїзду у зв'язку з прийняттям їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, оскільки позивач переведена на роботу на посаду судді згідно Указу Президента України про переведення суддів, і постановлене в Указі Президентом України її переведення на роботу на посаду судді не передбачає будь якої попередньої домовленості.

Відповідно до п. 4 Постанови № 255 усі витрати на виплату сум компенсації несе те підприємство, установа або організація, до яких переводиться, направляється, або якими приймається працівник.

Статтею 120 Кодексу законів про працю України передбачено гарантії і компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість.

Працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням, прийняттям або направленням на роботу в іншу місцевість. Працівникам при переведенні їх на іншу роботу, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість, виплачуються: вартість проїзду працівника і членів його сім'ї; витрати по перевезенню майна; добові за час перебування в дорозі; одноразова допомога на самого працівника і на кожного члена сім'ї, який переїжджає; заробітна плата за дні збору в дорогу і влаштування на новому місці проживання, але не більше шести днів, а також за час перебування в дорозі. Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються компенсації і надаються гарантії, зазначені в частині другій цієї статті, крім виплати одноразової допомоги, яка цим працівникам може бути виплачена за погодженням сторін. Розміри компенсації, порядок їх виплати та надання гарантій особам, зазначеним у частинах другій і третій цієї статті, а також гарантії і компенсації особам при переїзді їх в іншу місцевість у зв'язку з направленням на роботу в порядку розподілу після закінчення учбового закладу, аспірантури, клінічної ординатури або в порядку організованого набору, встановлюються законодавством.

Частина 1 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2453-VI) вказує, що Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Закону № 2453-VI, територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність коштів не може бути підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 196, ст. 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. по справі № 813/5714/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Довга О.І.

Судді Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.