Справа № 805/5097/15-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Блохін Анатолій Андрійович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року справа №805/5097/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., при секретарі Святодух О.Б., за участю позивача особисто, представника відповідача Довбиш В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі № 805/5097/15-а за позовом ОСОБА_3 до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн., - ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 72655,50 грн., одноразової грошової допомоги у розмірі 29206,74 грн. та грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12635,74 грн. - всього 114497,98 грн.; визнання частково незаконним наказу №354о/с від 06.11.2015 року в частині визначення вислуги років; зобов'язання виплатити середнє грошове забезпечення з 06.11.2015 року по момент проведення остаточного розрахунку, стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалою суду першої інстанції від 22.01.2016 року виключено зі складу відповідачів по справі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та прийнято уточнення позовних вимог ОСОБА_3 від 22.01.2016 року до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку "Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням", у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн.

На обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що наказом МВС України від 12.08.2014 року він звільнений з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі №808/6755/14 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ. Лише 03.11.2015 року на підставі зазначеного судового рішення позивача наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №331о/с поновлено на попередній посаді з 13.08.2014 року. Однак, наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року за №354о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через скорочення штатів).

Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду в частині його поновлення на попередній посаді з відповідача на його користь підлягає стягненню середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року у розмірі 23027,79 грн.

Також, позивач вказує на те, що на його користь підлягає виплаті грошова допомога при звільнення у розмірі 72 655,50 грн., оскільки на час звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку зі скороченням штатів його вислуга років у календарному обчисленні становила 23 роки 10 місяців та 05 днів.

Крім того, позивач зазначає, що при виплаті відповідачем компенсації за невикористану у 2015 році відпустку останнім не враховано фактичну суму середньоденної заробітної плати позивача, а здійснено розрахунок вказаної суми без врахування премій та відповідних надбавок, у зв'язку з чим на його користь підлягає сплаті 6007,50 грн. за 37 діб невикористаної відпустки.

Позивач вважає, що у відповідності до п. 3.4.8 Інструкції №499 від 31.12.2007 року на його користь підлягає виплаті 12635,74 грн. в якості грошового забезпечення за два місяці, оскільки його звільнення відбулось у зв'язку із скороченням штатної посади.

Позивач, з урахуванням уточнень, просив суд стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразову грошову допомогу в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошове забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсацію за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язати відповідача надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі № 805/5097/15-а, позов задоволено частково. Стягнуто зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 72655 грн. 16 коп. Стягнуто зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 37 діб в розмірі 7104 грн. 55 коп. Зобов'язано Слов'янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надати ОСОБА_3 довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,85 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови суду порушено норми матеріального та процесуального права. На підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області № 331о/с 03.11.2015р. та на виконання вимог п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС Слов'янським МВ було нараховане грошове забезпечення ОСОБА_3 за період з 19.06.2015р. по 03.11.2015р. Нараховуючи грошове забезпечення за вищевказаний період Слов'янський керувався «Порядком обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановок) КМУ №100 від 08.02.1995р, (далі Порядок № 100). Оскільки позивач протягом двох календарних місяців до 19.06.2015р. фактично не працював, нарахування середньої заробітної плати за вищевказаний період проводилась відповідно до 4.4 п.2 Порядку № 100, де передбачено, якщо протягом останніх календарних місяців працівник не працював середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу 4 цього Порядку. Останній абзац п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлює, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. ОСОБА_3 протягом чотирьох календарних місяців до 19.06.2015р. фактично не працював. Як вбачається з штату Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) затвердженого наказом МВС №373 від 18.04.201Зр., посадовий оклад позивача (заступник начальника сектору карного розшуку) складав 870,00 грн., оклад за спеціальним званням позивача (майор міліції) затверджений наказом МВС №499 від 31.12.2007р. складав 125,00 грн., розмір надбавки за вислугу років позивача (23 роки), відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням затверджений наказом! МВС України №499 від 31.12.2007р. складав 35% - (870+125)*35%=341,25 грн. Відповідно середнє грошове забезпечення позивача на 19.06.2015р. склало 1343,25 грн. Відповідно за період часу з 19.06.2015р. по 06.11.2015р. ОСОБА_3 було нараховане та сплачено середнє грошове забезпечення у сумі 6178,95 грн., що підтверджується довідкою Слов'янського МВ №510/303/06-2016від 19.01.2016р. Крім того, для розрахунку середньоденної заробітної плати судом взято норми листа Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013р. стосовно кількості робочих днів у червні, липні 2015р., але позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, тому треба застосовувати норми спеціального законодавства; Інструкцією. про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена Наказом МВС № 499 від 31.12. 2007р. п. 1.7. встановлено, що при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за. і неповний місяць розмір: виплата за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача та позивача, колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ у Слов'янському МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказами МВС України від 27.07.2014 року №805 та від 12.08.2014 року №1535о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року по справі №808/6755/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 року №805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині притягнення майора міліції ОСОБА_3, заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговуванням міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2014 року №1535 о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області ОСОБА_3 у запас (із постановленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Поновлено майора міліції ОСОБА_3 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 13.08.2014 року. Стягнуто зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2014 по 18.06.2015 у розмірі 64213 грн. 40 коп. (шістдесят чотири тисячі двісті тринадцять гривень 40 копійок). В іншій частині адміністративного позову відмовлено. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць у розмірі 6317 (шість тисяч триста сімнадцять) гривень 87 копійок звернуто до негайного виконання.

Наказом від 03.11.2015 року ГУМВС України в Донецькій області №331о/с на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року майора міліції ОСОБА_3 поновлено на посаді заступника начальника сектору карного розшуку Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) з 13.08.2014 року.

Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області №354о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено із займаної посади за п. 64 "г" Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року.

Предметом доказування в цій справі є правомірність виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, грошового забезпечення за два місяці роботи у зв'язку зі звільнення з приводу скорочення штатів, грошової допомоги при звільненні.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 року №499.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивача постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року поновлено на посаді з 13.08.2014 року. Рішення суду в зазначеній частині звернуто до негайного виконання.

Проте, зазначене судове рішення фактично було виконано лише наказом ГУМВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року.

У зв'язку з несвоєчасним винесенням наказу ГУМВС України від 03.11.2015 року в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України, Слов'янським МВ здійснено нарахування та виплату позивачу компенсації грошового забезпечення за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 6 178,95 грн. Тобто факт наявності у позивача права на виплату йому грошового забезпечення за вказаний період не є спірним між сторонами.

Стосовно позовних вимог, щодо стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на службі в розмірі 23027,79 грн., колегія суддів, зазначає наступне.

Спірним у даній справі є питання застосування до спірних правовідносин вимог ст. 236 Кодексу Законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже приймаючи до уваги, те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року про поновлення на роботі позивача було виконано тільки 03.11.2015 року, то позивач має право відповідно до ст. 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 23 червня 2015 року (21-63а15), щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції вимог ст. 236 КЗпП України.

Втім, спірною між сторонами є сума зазначеної компенсації грошового забезпечення, яка підлягає сплаті за вказаний період.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог, послався на часткову виплату на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року, отримання у вказаний період ОСОБА_3 заробітної плати у ТОВ «Краматорський феросплавний завод» у розмірі 20 847,62 грн. та пенсії у розмірі 3360,79 грн. щомісяця, дійшов висновку про необґрунтованість зазначених позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції, не погоджується колегія суддів, через наступне.

Пленум Верховного Суду України у пункті 32 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Щодо розміру грошового забезпечення, що підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З наданої до суду довідки Слов'янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області № 4671л/к/303/02-2016 від 18.04.2016 року вбачається, що в червні 2014 року позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 6693,31 грн., у липні 2014 року - 5942,43 грн.

Колегія суддів вважає, що для розрахунку середньоденної заробітної плати судом першої інстанції помилково взято норми листа Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013р. стосовно кількості робочих днів у червні, липні 2015р.. Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, тому треба застосовувати норми спеціального законодавства; Інструкцією. про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена Наказом МВС № 499 від 31.12. 2007р. п. 1.7. встановлено, що при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за. і неповний місяць розмір: виплата за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З Огляду на викладене, середньоденна заробітна плата позивача складає: 6693,31 грн. (червень 2014 року ) + 5942,43 грн. (липень 2014 року) : 61 (календарний день за два місяці) = 207 грн. 14 коп.

Період вимушеного прогулу позивача з 19 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року з складає 136 днів.

Таким чином, за час вимушеного прогулу за період з 19 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача підлягає до виплати 28 171 грн. 04 коп.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що позивач в зазначений період працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», та відповідно до довідки підприємства від 29.01.2016 року за №204/28 в період з 19.06.2015 року по 03.11.2015 року отримав заробітну плату у розмірі 20 847,62 грн.

Крім того, відповідно до довідки Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 19.01.2016 року №510/303/06-2016 позивачу за вказаний період нараховано та сплачено компенсацію грошового забезпечення за час затримки поновлення на службі у розмірі 6 178,95 грн., що не є спірним між сторонами.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги часткову виплату на користь позивача суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року, отримання у вказаний період позивачем заробітної плати у ТОВ «Краматорський феросплавний завод» у розмірі 20 847,62 грн. позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027,79 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 1144 грн. 47 коп. ( 28171,04-20847,62-6178,95=1144,47).

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на обов'язковість вирішення питання щодо стягнення на корить позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в рамках судового контролю, передбаченого ст. 267 КАС України, є необґрунтованими, оскільки вказана норма передбачає право позивача на звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання відповідної постанови суду або на порушення прав позивача, а не його безпосередній обов'язок.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів зазначає, що тривале, протиправне невиконання відповідачем постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2015 року щодо поновлення позивача на посаді з 13.08.2014 року, яка в зазначеній частині звернута до негайного виконання, не можна вважати підставою для нарахування позивачу середньої заробітної плати за період невиконання рішення суду відповідно до 4.4 п.2 Порядку № 100.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги у розмірі 72655,50 грн. судова колегія зазначає наступне. Суд першої інстанції стягнув з відповідача Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 72655,55 грн., нараховану відповідно до довідки від 02,02,2016 року № 1046/303/06-2016. Апелянт не погодився з судовим рішенням в частині саме визначення розміру одноразової грошової допомоги.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне. Відповідно до п. 10 Постанови КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення і виплату пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до наказу № 7 о/с ак від 07.12.2015 року Головного управління МВС України в Донецькій області, вислуга років на 06 листопада 2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги ОСОБА_3 становить 23 роки 10 місяців 05 днів.

Середнє грошове забезпечення для розрахунку враховано відповідно до довідки відповідача від № 4671л/к/303/02-2016 від 18.04.2016 року вбачається, що в червні 2014 року позивачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 6693,31 грн., у липні 2014 року - 5942,43 грн.

Судова колегія вважає неможливим застосування при розрахунку середнього заробітку визначеного відповідачем за вересень і жовтень 2015 року (1031,25 грн.) оскільки в зазначені місяці позивач фактично не працював, оскільки поновлений на посаді був (на виконання рішення суду) тільки 03.11.2015 року.

Отже розмір одноразової грошової допомоги становить (6317,87:2)х 23= 72655,62 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем сплачено позивачу одноразову допомогу у розмірі у розмірі 15447,38 грн. (згідно довідки від 02.02.2016 року за №1046/303/06-2016), стягненню підлягає 57 208,24 грн. (72655,62-15447,38=57208,24).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 в зазначеній частині є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 57 208,24 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 стосовно стягнення на його користь компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2015 рік колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення №114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось раніше, у відповідності до абз. 1, 3 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 7 вказаного Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

В матеріалах справи наявна довідка Слов'янського МВ від 19.01.2016 року №510/303/06-2016, відповідно до якої відповідачем нараховано та виплачено на користь позивача компенсацію за невикористані дні відпустки у 2015 році у кількості 37 діб у розмірі 1656,68 грн.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок зазначеної компенсації у відповідності до норм чинного законодавства повинен здійснюватись виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Враховуючи те, що фактично відпрацьованим та таким, що передував звільненню позивача (оскільки в період з 03.11.2015 року по 06.11.2015 року позивач до виконання службових обов'язків фактично не приступив) є період серпень 2013 року - липень 2014 року. розрахунок компенсації за невикористану відпустку здійснюватиметься виходячи з виплат в зазначений період.

З наданої відповідачем довідки від 18.04.2016 року №4671л/с/303/02-2016 вбачається, що в період серпень 2013 року - липень 2014 року позивач отримав грошове забезпечення у розмірі 59 435, 34 грн.

Таким чином розмір компенсації за невикористані 37 діб відпустки, що підлягає стягненню на користь позивача, становить (59 435,34 грн. : 365 календарних днів х 37 днів) - 1656,68 = 4 370 грн. 25 коп.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 37 діб у розмірі 4 370 грн. 25 коп.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 в зазначеній частині є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на його користь грошового забезпечення за два місяці у розмірі 12 635,74 грн. колегія суддів зазначає наступне.

На обґрунтування позовних вимог в зазначеній частині позивач посилається на приписи п. 3.4.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року, відповідно до якого особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спеціальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір якої визначається за рішенням керівника та оголошується наказом.

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення виплачується тільки за рішенням Міністра внутрішніх справ України.

Після закінчення перших двох місяців (та в разі неприйняття відповідних рішень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового і начальницького складу виплачуються тільки оклади за спеціальними званнями.

Під час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбачені цією Інструкцією, не зараховуються періоди перебування особи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я.

За бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року передбачено виплати грошового забезпечення за час перебування в розпорядження органу внутрішніх справ та в разі звільнення з посади (скорочення штатної посади).

Тобто з аналізу наведеної норми вбачається, що законодавством передбачена виплата такого грошового забезпечення лише в разі скорочення штатної посади та за умови перебування особи рядового, начальницького складу в розпорядженні органів внутрішніх справ, тоді як позивача безпосередньо звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів самих органів внутрішніх справ.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн., колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, адже в даному судовому рішенні розраховано розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача, який становить саме 6 317,87 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи припустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі № 805/5097/15-а за позовом ОСОБА_3 до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року в розмірі 23027 грн. 79 коп., одноразової грошової допомоги в розмірі 72655 грн. 50 коп., грошового забезпечення за два місяці в розмірі 12 635 грн. 74 коп.; компенсації за невикористану відпустку (37 діб) в розмірі 6007 грн. 50 коп., всього 114326 грн. 53 коп.; зобов'язання надати довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,87 грн., - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі № 805/5097/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області - задовольнити частково.

Стягнути з Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 19 червня 2015 року по 03 листопада 2015 року в сумі

1 144.47 грн. ( одна тисяча сто сорок чотири ) грн. 47 коп.

Стягнути з Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 57 208.24 (п'ятдесят сім тисяч двісті вісім ) грн. 24 коп.

Стягнути з Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку ( 37 діб) в розмірі 4370,25 ( чотири тисячі триста сімдесят) грн. 25 коп.

Зобов'язати Слов'янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області надати ОСОБА_3 довідку «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням», у якій вказати за період з 19.06.2015 року по 06.11.2015 року середнє грошове забезпечення за вимушений прогул у сумі 6317,85 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 20 квітня 2016 року.

Головуючий суддя : А.А. Блохін

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць