Справа № 803/2100/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/22039/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) до Державної виконавчої служби України (далі - ДВС) про скасування постанов про накладення штрафу за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року представник ДФС звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови ДВС від 24 вересня 2014 року ВП №43499936, ВП №43500174, ВП № 43500062 про накладення штрафу за невиконання судових рішень.

Посилався на те, що рішення суду не виконується з поважних причин, зокрема, в Податковому кодексі України не передбачено правових підстав вилучати інформацію з реєстру чи не вносити її щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера, тому накладення штрафу є необґрунтованим.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 28 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що ДФС не наділена повноваженнями у вилученні інформації з реєстру щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номеру, тому судові рішення не виконувалися з поважних причин.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

Одним із принципів адміністративного судочинства є принцип обов'язковості судового рішення (пункт 7 частини першої статті 7 КАС України). Відповідно до частини другої статті 14 цього Кодексу постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV).

За правилами частин першої та другої статті 75 цього Закону (в редакції Закону від 4 листопада 2010 року №2677-VI) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, Державна податкова адміністрація України не виконує судові рішення Волинського окружного адміністративного суду, якими зобов'язано цей державний орган скасувати і виключити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційний номер ОСОБА_4, ОСОБА_5 та загальні відомості про них, що містяться у вказаному реєстрі, не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів та не присвоювати ідентифікаційний номер малолітній ОСОБА_6; здійснювати в подальшому обік ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, як платників податків та інших обов'язкових платежів, за раніше встановленими формами обліку, без урахування ідентифікаційного номера (за прізвищем, ім'ям, по-батькові).

Зазначені рішення набрали законної сили. На виконання судових рішень державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, запропоновано у строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови самостійно виконати рішення. Проте, такі рішення не виконані, тому ДВС правомірно накладено штраф.

Доводи, викладені в касаційній скарзі висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 36 Закону № 606-ХІV встановлений порядок відстрочки або розстрочки виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання рішення, а саме: за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку.

Відповідач таким правом не скористався. Доводи про неможливість виконання судового рішення є безпідставні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України відхилити, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман