Справа № 820/5902/13-а
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"21" квітня 2016 р. № 820/5902/13-а

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова
про скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова про скасування рішення. У своєму позові позивач просить суд скасувати рішення №70 від 12.06.2013 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що спірне рішення було прийнято на підставі норм п.4 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", положення якої з 01.01.2011 року були виключені на підставі із п.п. й) ч. 12 п. 11 розділу 8 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Таким чином, оскільки на момент застосування штрафних санкцій, норми, які встановлюють відповідальність за несвоєчасне обчислення та сплату страхових внесків втратили чинність, то прийняте відповідачем спірне рішення є незаконним.

Позивач та представник позивача в судове засідання з'явилися, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Співробітниками Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова було проведено планову перевірку позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.03.2003 року по 30.04.2013 року, а наслідками якої складено Акт №37 від 24.05.2013 року.

За насідками перевірки було встановлено, серед іншого, порушення позивачем вимого п. 2, п. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внаслідок заниження по нарахуванню страхових внесків за період березень-грудень 2004 року в сумі 2025,28 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки, 12.06.2013 року начальником Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова було прийнято рішення № 70 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до позивача на підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було застосовано фінансові санкції у розмірі 10562 грн. 02 коп.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для нарахування суми штрафних санкції на підставі спірного рішення, слугували висновки відповідача про заниження позивачем суми по нарахуванню страхових внесків у загальному розмірі 2025,28 грн., що виникло внаслідок не нарахування позивачем за період березень-грудень 2004 року страхованих внесків в розмірі 32 % на фонд оплати праці найманих осіб.

Перевіряючи правомірність прийняття спірного рішення, суд дійшов висновку про наступне.

Суд зауважує, що у період до 01.01.2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Виключно цим Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Так, відповідно до статті 106 вищевказаного Закону відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування несе страхувальник-роботодавець.

При цьому згідно з п.4 ч.9 ст.106 Закону за донарахування Пенсійного фонду сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Разом з тим, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Дія вказаної норми Перехідних положень поширюється і на сплату внесків із загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

До 01.01.2011, тобто до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" відповідальність за несвоєчасне обчислення та сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванні та порядок її застосування регулювалися статтею 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058. Стаття 106 цього Закону втратила чинність із 01.01.2011 року.

Таким чином, відповідно, з 01.01.2011 втратили чинність норми, які визначали склад правопорушення і розміри відповідальності в галузі нарахування і стягнення страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи зі змісту пункту 7 Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи пенсійного фонду зберегли повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом, тобто в тому числі повноваження, передбачені статтею 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, при застосуванні пункту 7 Перехідних положень Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині регулювання відповідальності за вчинення порушень щодо сплати страхових внесків, допущених до 01.01.2011, слід ураховувати норми статті 58 Конституції України та дію нормативних актів у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно, правомірність поведінки особи, зокрема, дотримання нею норм законодавства про сплату обов'язкових страхових внесків, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

В свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Виходячи з викладеного, якщо певне діяння було правопорушенням на момент його вчинення і за таке діяння до особи було застосовано заходи відповідальності, передбачені чинним на той час нормативним актом, відповідні санкції підлягають стягненню з особи і після втрати чинності нормативним актом, що визначав зміст відповідальності.

В той же час, якщо діяння перестало бути порушенням в зв'язку зі втратою чинності нормативним актом, що регулював відповідальність за таке порушення, то і санкції, передбачені нечинним нормативним актом, не можуть бути застосовані.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що положення пункту 7 Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині повноважень органів пенсійного фонду щодо нарахування та стягнення санкцій за порушення правил сплати страхових внесків слід застосовувати таким чином:

- органи пенсійного фонду можуть стягувати ті недоїмки, штрафи та пеню, які виникли до 01.01.2011 року. Механізм стягнення цих сум відповідає змісту статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та застосовується з посиланням на пункт 7 Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на - загальнообов'язкове державне соціальне страхування";

- органи пенсійного фонду з 01.01.2011 року не вправі за порушення, вчинені до 01.01.2011 року, нараховувати штрафи та пені, визначені статтею 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки передбачені відповідними нормами склади правопорушень та санкції втратили чинність, і їх застосування з 01.01.2011 року суперечить статті 58 Конституції України незважаючи на зміст пункту 7 Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Суд зазначає, що вказана позиція викладена узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена при розгляді судових справ цієї категорії, зокрема у постанові від 20.11.2012 року у справі № 21-367а12.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як було встановлено судом та не заперечувалось відповідачем по справі, а також підтверджується розрахунком наданим разом з поясненнями від 14.04.2016 року № 3929/34-07 позивачу було донараховано страхових внесків за березень-грудень 2004 року у сумі 2025,28 грн. та нараховано штрафних санкцій до 01.01.2011 року на суму 7625,36 грн.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч.2 ст.71 КАС України обов'язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до позивача застосовано штраф у загальному розмірі 10562 грн. 02 коп. підлягає скасуванню в частині стягнення фінансових санкцій на суму 2936 (дві тисячі дев'ятсот тридцять шість) грн. 66 коп. в іншій частині рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова № 70 від 12.06.2013 року залишити без змін оскільки зазначені порушення та штрафні санкції були вчинені та нараховані згідно положень ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п. 7 Перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до 01.01.2011 року.

Посилання відповідача, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення, на факт добровільної сплати позивачем донарахованої за наслідком проведеної перевірки суми страхових внесків у розмірі 2025,28 грн., суд до уваги не приймає, оскільки вказана обставина не спростовує протиправність спірного рішення про застосування фінансових санкцій.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова про скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова № 70 від 12.06.2013 року про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в частині стягнення фінансових санкцій на суму 2936 (дві тисячі дев'ятсот тридцять шість) грн. 66 коп. В іншій частині рішення Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова № 70 від 12.06.2013 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 25 квітня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.