Справа № 825/523/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/523/16 Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Державна екологічна інспекція у Чернігівській області (далі - Позивач, Держекоінспекція) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» (далі - Відповідач, ПАТ «ВТФ «Сіверянка») про зобов'язання допустити працівників Держекоінспекції до проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року позовну заяву повернуто Позивачу на підставі п. 3 ч. 3 ст. 108 КАС України у зв'язку з відсутністю у Держекоінспекції права звертатися до суду з таким позовом.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відкрити провадження у справі. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наголошуючи на помилковості висновків останнього про відсутність у Позивача адміністративної процесуальної дієздатності.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки КАС України містить вичерпний перелік підстав звернення суб'єкта владних повноважень до суду з позовом, а за Позивачем повноважень звернення до суду з вказаним позовом не закріплено, останній є таким, що не має адміністративної процесуальної дієздатності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Тобто, в силу прямої вказівки КАС України органи державної влади мають адміністративну процесуальну дієздатність. Водночас, наявність такої процесуальної дієздатності свідчить про можливість суб'єкта владних мати адміністративні процесуальні права і обов'язки, реалізовуючи їх у встановлений законом спосіб.

Судовою колегією враховується, що відповідно до п. «й» ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, можливість виступати позивачем та відповідачем у судах.

Наведеному припису Закону кореспондує пп. 18 п. 6 затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року №454/2011 Положення про Державну екологічну інспекцією України, а також п. 6.17 затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року №429 Положення про територіальні органи Держекоінспекції України.

Водночас, адміністративна процесуальна дієздатність органів державної влади, у тому числі Держекоінспекції, не є абсолютною з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Приписи ч. 2 ст. 19 Основного Закону закріплюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Тобто, положення процесуального закону обмежують адміністративну процесуальну дієздатність суб'єкта владних повноважень можливістю звернення до адміністративного суду виключно у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, ні Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», ні Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ні затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 року №454/2011 Положенням про Державну екологічну інспекцією України, а також затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року №429 Положенням про територіальні органи Держекоінспекції України та іншим чинним законодавством України не передбачено право Держекоінспекції та її територіальних органів на звернення до суду саме з позовом до юридичної особи про зобов'язання допустити працівників до проведення перевірки.

Аналогічна позиція випливає зі змісту ухвал Вищого адміністративного суду України від 12.11.2015 року у справі №К/800/21203/15, від 03.03.2016 року у справі №К/800/22176/15.

Таким чином, оскільки обов'язок допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю) встановлений у ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а за наслідками невиконання такого обов'язку суб'єктом господарювання Позивач не наділений повноваженням на звернення до адміністративного суду із позовом про зобов'язання допустити посадових осіб до проведення перевірки, суд першої інстанції, виконавши закріплений п. 1 ч. 1 ст. 107 КАС України обов'язок перевірити адміністративну процесуальну дієздатність особи, якою подана позовна заява, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для її повернення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Приписи ч. 1 ст. 200 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 108, 160, 167, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до публічного акціонерного товариства «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.