Справа № 825/312/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/312/16 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Чернігівської області, в якому просив:

- визнати незаконним та скасування наказ прокурора Чернігівської області від 14.12.2015 року №556 про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади;

- поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора Бахмацької місцевої прокуратури з 15.12.2015 року;

- зобов'язати прокуратуру Чернігівської області здійснити перерахунок заробітної плати з 15.07.2015 року по дату фактичного звільнення - 14.12.2015 року з негайною виплатою ОСОБА_2 недоотриманої заробітної плати;

- стягнути з Прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 року по день фактичного поновлення на відповідній посаді.

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року позовну заяву в частині визнання незаконним та скасування наказу прокурора Чернігівської області від 14.12.2015 року № 556 про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади, поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора Бахмацької місцевої прокуратури з 15.12.2015 року та стягнення з Прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 року по день фактичного поновлення на відповідній посаді залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем пропущений встановлений ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк для звернення до суду, а підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду є неповажними, то відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України адміністративний позов необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах прокуратури та наказом Прокуратури Чернігівської області від 14.12.2015 року №556 його було звільнено з посади прокурора прокуратури Бахмацького району та органів прокуратури Чернігівської області у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та пункту 9 статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Позивач не заперечує, що наказ про звільнення від 14.12.2015 року №556 він отримав 14.12.2015 року та ознайомився з ним того ж дня, що підтверджується його власноручним підписом на копії наказу та зазначається ним у позовній заяві (а.с. 7, 41).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у січні 2016 року звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії та стягення коштів справа № 825/125/16. Судом першої інстанції позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути її недоліки. Оскільки недоліки усунуті не були, ухвалою суду від 27.01.2016 року позовна заява була повернута.

Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви позивача прийнята 03 березня 2016 року, що відповідач у судовому засіданні не заперечував. Отже, ухвала про повернення позовної заяви , поданої позивачем у січні 2016 року про скасування наказу, поновлення на посаді, набрала законної сили лише у березні 2016 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 12.02.2016 року.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що доступ особи до правосуддя, наявність в особи права на розгляд його справи судом відноситься до основоположних свобод людини.

Крім того, колегія суддів враховує, що в даному випадку позивач у встановлений законом строк звернувся до суду з позовом щодо оскарження наказу про його звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Повернення позовної заяви у зв'язку з не усуненням недоліків, на думку суду, не може тлумачитись як порушення позивачем строків, встановлених Законом, на звернення до суду.

Тому, враховуючи вищевикладені доводи, а також, що питання, яке передано позивачем на розгляд суду, стосується його основоположних прав та свобод, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви в частині без розгляду та направлення справи в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст. ст. 199, 204 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 199, 204, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому руху справи.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 22 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.