Справа № 196/882/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/10825/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заяць В.С., перевіривши на предмет відповідності вимогам закону касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, відділ Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, відділ Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області про

визнання дій Китайгородської сільської ради з надання ОСОБА_2 технічної документації на приватизацію земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 незаконними;

визнання приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною;

скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2, виданого ОСОБА_2 та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №000008;

скасування рішення 32 сесії 6 скликання Китайгородської сільської ради №414 32/VІ від 16.04.2013 року в частині: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку - 0,12 га в АДРЕСА_1»;

зобов'язання Китайгородської сільської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку - 0,25 га в АДРЕСА_1»;

скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року;

скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині визнання рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність.

визнання технічного паспорту реєстровий номер 53 ки 1 від 12.06.2008 року на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2 недійсним і його скасування;

визнання договору дарування №378637 від 9 липня 2008 року житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 своєму синові ОСОБА_3 недійсним і його скасування;

визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 недійсною і її скасування;

визнання довіреності на ОСОБА_3 реєстровий №47 від 01.10.2013року недійсною і її скасування;

скасування рішення позачергової 49 сесії 6 скликання №729-49VI від 23.09.2014 року в частині: « 4.Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,25 га в АДРЕСА_1».

покладення компенсації за недополучений врожай у розмірі 15 000 грн. на відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання технічного паспорту, реєстровий номер 53ки1 від 12.06.2008 року на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2 недійсним і його скасування; визнання договору дарування №378637 від 09 липня 2008 року житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 своєму синові ОСОБА_3 недійсним і його скасування; визнання довіреності на ОСОБА_3 реєстровий №47 від 01.10.2013 року недійсною і її скасування.

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року скасовано.

Провадження в частині позовних вимог про визнання приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною; про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2, виданого ОСОБА_2 та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №000008; про визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 недійсною і її скасування; про покладення компенсації за недополучений врожай у розмірі 15 000 грн. на Китайгородську сільську раду Царичанського району Дніпропетровської області закрито.

Адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 32 позачергової сесії 6 скликання Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення 32 позачергової сесії 6 скликання Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині визнання рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову та постановити нову постанову про задоволення позову в цій частині.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи справу та закриваючи провадження у справі щодо позовних вимог про визнання приватизації земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 ОСОБА_2 незаконною; скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2, виданого ОСОБА_2 та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №000008; визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 недійсною і її скасування, зазначив, що частина спору у цій справі, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, тобто цивільного права.

В той же час, ОСОБА_2 не є і не може бути відповідачем у адміністративній справі щодо її права власності, а отже і використовувати всі процесуальні інструменти для захисту свого майнового права.

Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про вирішення вказаних позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд апеляційної інстанції врахував правову позицію Верховного Суду України (постанови від 04.11.2015р. та від 09.02.2016 р.), відповідно до якої, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Із зазначених підстав апеляційний суд прийшов до висновку, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і вимога позивача про визнання технічної документації на приватизаційну земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 недійсною та її скасування. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що зазначена вимога позивача не містить обґрунтувань та стосується технічної документації із землеустрою щодо виносу земельної ділянки в натурі, а отже за часовим виміром відноситься до часу після передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність.

Щодо вимог про покладення на відповідача компенсації за недоотриманий врожай у розмірі 15 000грн. суд апеляційної інстанції послався на частину 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначив, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Між тим, заподіяна позивачу шкода згідно викладених підстав позову пов'язується з протиправними діями посадових осіб відповідача та інших службових та цивільних осіб, пов'язаними з пересуванням його паркану відповідно до рішення відповідача № 1160 від 11.02.2010 року.

Проте, позивачем вимоги щодо визнання зазначених дій протиправними не заявлялися, а отже вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої вказаними діями повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував та помилково прийняв рішення по суті вказаних вимог, у зв'язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю з роз'ясненням позивачу його права звернення із зазначеними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Задовольняючи частково позовні вимоги про скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині скасування рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року та скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в частині визнання рішення виконкому Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року таким, що втратило чинність, суд апеляційної інстанції зазначив, що при прийнятті оскаржуваного у цій справі рішення №414А-32/VI від 16.04.2013 року встановлені судом апеляційної інстанції у рішенні від 28.02.2013 року недоліки та допущені Китайгородською сільською радою порушення під час прийняття рішення №1160 від 11.02.2010 року, не були усунені та фактично допущені повторно.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що рішення №414А-32/VI від 16.04.2013 року взагалі не містить будь-якого обґрунтування та підстав його прийняття, а посилання на судове рішення не встановлює його правомірність.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення 32 сесії 6 скликання №414А-32/VI від 16.04.2013 року в цілому.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання дій Китайгородської сільської ради з надання ОСОБА_2 технічної документації на приватизацію земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 незаконними, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказані дії виразилися у прийнятті Китайгородською сільською радою рішення № 1193 від 18.05.2010 року про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку площею 0,25га та для ведення ОСГ площею 0,25 га в с.Китайгород по АДРЕСА_2. Отже перевірці підлягає правомірність прийнятого рішення, а не дій відповідача.

Позовна вимога про зобов'язання Китайгородської сільської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Китайгородської сільської ради №371 від 15.12.1999 року: «Надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку - 0,25 га в АДРЕСА_1», не задоволена судом апеляційної інстанції, оскільки таке рішення було прийнято Китайгородською сільською радою за №729-49VI від 23.09.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування рішення Китайгородської сільської ради №414 32/VІ від 16.04.2013 року щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою по складанню документів, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку -0,12 га в АДРЕСА_1» та рішення №729-49VI від 23.09.2014 року щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку орієнтованою площею 0,25 га в АДРЕСА_1» суд апеляційної інстанції виходив з відсутності встановлених судом підстав для відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, передбачених ст.123 Земельного кодексу України.

Рішення відповідача №414 32/VІ від 16.04.2013 року позивачем не виконувалося, а відповідно наступне рішення №729-49VI від 23.09.2014 року фактично розширило межі попереднього.

Під час ухвалення відповідачем зазначених рішень будь-яких порушень діючого законодавства не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції також вважав за необхідне наголосити, що рішення №414 32/VІ від 16.04.2013 року винесено з врахуванням довідки з обласного архіву щодо рішення правління колгоспу ім. Шевченко Царичанського району, викладене в протоколі № 26 від 26.11.1969 року, про залишення ОСОБА_4, спадкодавцеві позивача, земельної ділянки 0,12 га.

Зазначення в рішенні №729-49VI від 23.09.2014 року орієнтовної площі земельної ділянки відповідає наведеним вище вимогам закону.

У зв'язку із цим суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню з огляду на дотримання відповідачем передбаченого вказаними вище положеннями закону порядку надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та відсутністю порушення прав позивача.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, відділ Держземагенства у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Заяць