Справа № 461/556/16-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/556/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 р. Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Домашовець М.Ф.,

з участю:

представника позивача Стельмащука Д.М.,

представника відповідача Коржевич У.Ф.,

представника третьої особи,

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору Цибрух Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об`єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - ВК ЛМР) № 717 від 08.12.2015 року «Про скасування дозволу з порушення об'єктів благоустрою для влаштування будівельного майданчика». Свої вимоги обґрунтовує тим, що Шевченківською районною адміністрацією ЛМР 18.11.2015 року Львівському обласному кооперативному міжгосподарському об'єднанню по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» наданий дозвіл № 55 «Про виконання робіт з порушенням об'єктів благоустрою для влаштування будівельного майданчика «Будівництво багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Варшавська-Соснова». Позивач зазначає, що вказаний дозвіл був виданий Шевченківською РА ЛМР у відповідності до вимог законодавства та неправомірно скасований оскаржуваним рішенням ВК ЛМР.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, адміністративний позов просив задовольнити.

Представник відповідача ВК ЛМР проти задоволення позову заперечила. Надала письмові заперечення, де вказала, що в ході перевірки правомірності надання дозволу на влаштування будівельного майданчику ВК ЛМР було виявлено значні порушення, в тому за зверненням мешканців прилеглих будинків дозвіл був правомірно та у межах повноважень скасований відповідачем.

Представник третьої особи Шевченківської РА ЛМР в суді зазначив, що дозвіл № 55 був виданий позивачеві у межах повноважень райадміністрації відповідно до наданої заяви. Проти задоволення позову заперечив.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При вирішенні позову судом враховується, що відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Судом встановлено, що Шевченківською районною адміністрацією ЛМР 18.11.2015 року видано дозвіл № 55 ЛОКМОАБ «Львівоблагропромбуд» на виконання робіт з порушенням об'єктів благоустрою для влаштування будівельного майданчика «Будівництво багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Варшавська-Соснова». Даний дозвіл був виданий з урахуванням експертного звіту державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» від 30.11.2015 року, договору № 50/2015 про здійснення нагляду за відновленням об'єктів благоустрою та усунення пошкоджень цих об'єктів внаслідок виконання ремонтних робіт на території м. Львова між позивачем та Львівським КП «Трап», декларації про початок будівельних робіт на вул. Варшавська-Соснова, договору оренди землі від 26.08.2015 року між позивачем та ЛМР, містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Рішенням ВК ЛМР від 08.12.2015 року № 717 «Про скасування дозволу з порушення об'єктів благоустрою для влаштування будівельного майданчику», дозвіл Шевченківської РА ЛМР № 55 скасований. В обґрунтуванні рішення виконком керується ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування», враховує звернення філії ДП «Укрдержекспертиза». Інших підстав для скасування зазначеного вище дозволу ВК ЛМР в оскаржуваному рішенні не приводить.

Частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Крім того, суд враховує, що експертиза проектів будівництва проводиться в установленому Кабінетом Міністрів України порядку ( 560-2011-п) експертними організаціями незалежно від форми власності, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому до проведення експертизи залучаються (в тому числі на підставі цивільно-правових договорів) експерти з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, які пройшли професійну атестацію, що проводилася із залученням представників відповідних центральних органів виконавчої влади, та отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат. Порядок проведення професійної атестації (554-2011-п) таких експертів встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Аналогічна норма щодо визначення експертної організації замовником будівництва наявні і у постанові КМУ від 11.09.2011 року № 560.

Окрім цього, в Рішенні № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, Верховний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дозвіл № 55 на влаштування будівельного майданчика, виданий позивачем Шевченківською РА ЛМР правомірно з урахуванням вимог законодавства, в межах своїх повноважень та на підставі наданих позивачем документів.

Натомість, оскаржуване рішення ВК ЛМР № 717 від 08.12.2015 року є необґрунтованим, зокрема, у його тексті не вказано причини та/або підстави скасування дозволу, а наявне лише посилання на звернення суб'єкта господарювання.

Відтак, позов Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об`єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» підлягає задоволенню, а рішення ВК ЛМР № 717 від 08.12.2015 року - скасуванню.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, з місцевого бюджету м. Львова на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 14, 17, 71, 128, 159-163, 167, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об`єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 717 від 08.12.2015 р. «Про скасування дозволу з порушення об`єктів благоустрою для влаштування будівельного майданчика».

Стягнути з місцевого бюджету м. Львова на користь Львівського обласного кооперативного міжгосподарського об`єднання по агропромисловому будівництву «Львівоблагропромбуд» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Радченко В.Є.