Справа № 183/8035/15(2-а/183/22/16)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2016 рокусправа № 183/8035/15(2-а/183/22/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року

у справі № 183/8035/15(2-а/183/22/16)

за позовом ОСОБА_1

до Орлівщинської сільської ради, Орлівщинського сільського голови Гаценко Віктора Васильовича

за участю третьої особи ОСОБА_3

про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Орлівщинської сільської ради, Орлівщинського сільського голови Гаценко Віктора Васильовича, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати неправомірними дії Орлівщинського сільського голови Гаценко В.В. у підписанні рішення №20-40/ІV від 26 червня 2015 року Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, визнати незаконним та скасувати рішення № 20-40/ІV від 26 червня 2015 року Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позов обґрунтовано тим, що 26 червня 2015 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області розглянуто заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6600 га у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому, згідно з протоколом 40 сесії VI скликання Орлівщинської сільської ради, загальна кількість депутатів Орлівщинської сільської ради складає - 29 депутатів; на 40 сесії VI скликання були присутні 23 депутата та голова сільської ради. Приймали участь у голосуванні 23 депутата, з яких за прийняття оскаржуваного рішення проголосувало 12 депутатів, проти - 7, утрималось від прийняття рішення - 4. Таким чином, згідно з пунктами 1, 2, 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення № 20-40/ІV від 26 червня 2015 року повинно вважатись не прийнятим, оскільки для його прийняття не отримано більшості голосів від загальної кількості депутатів сільської ради.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з тим, що норми частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими позивач обґрунтовує свої висновки та вимоги, не дають підстав для висновку про те, що для ухвалення того чи іншого рішення ради та набранням ним чинності, необхідна наявність більшості голосів від складу ради, а не більшості голосів, депутатів, присутніх на сесії, за умови обговорення рішення більшістю від складу ради.

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_1 не навів обставин, які свідчать про порушення його прав рішенням та діями, які оскаржуються позивачем.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Так, позивач зазначає, що суд першої інстанції невірно тлумачить норми частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до помилкового рішення у справі.

З приводу порушення прав позивача вказує на те, що матеріали справи містять докази, що згідно відомостей Центральної виборчої комісії України щодо результатів виборів депутатів місцевих рад на виборах, які відбулися у 2010 році, ОСОБА_1 обраний депутатом VI скликання. Згідно з переліком депутатів, присутніх на 40-й сесії Орлівщинської сільської ради, приймав участь у голосуванні 26 червня 2015 року. При цьому, виготовлене та підписане сільським головою рішення № 20-40/ІV від 26 червня 2015 року Орлівщинської сільської ради спотворює волевиявлення позивача, інших депутатів, які не підтримали зазначене рішення чи утрималися, а також виборців територіальної громади с. Орлівщина, інтереси яких представляють депутати, зокрема і ОСОБА_1.

Крім того, зазначає, що результати голосування були зумовлені тим, що подані заявником документи не відповідали дійсності та нормам чинного законодавства.

У судовому засіданні представник Орлівщинської сільської ради проти апеляційної скарги заперечив, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Інші учасники, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, уповноважених представників не направили.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області із заявою про розгляд питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,66 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у власність, шляхом продажу.

26 червня 2015 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на 40-й сесії VI скликання розглянуто вищезазначену заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки ОСОБА_3. Під час розгляду заяви загальна кількість депутатів Орлівщинської сільської ради вказана 29 депутатів; з яких були присутні 22 депутати та голова сільської ради. Прийняло участь у голосуванні 23 депутата, з яких за задоволення заяви ОСОБА_3 проголосувало 12 депутатів, проти - 7, утрималось від прийняття рішення - 4.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами виборів депутатів місцевих рад на виборах, що відбулися у 2010 році, ОСОБА_1 обраний депутатом VI скликання, та згідно з переліком депутатів, присутніх на 40-й сесії Орлівщинської сільської ради, приймав участь у голосуванні 26 червня 2015 року. За результатами зазначеного голосування складено інформацію на паперовому носії, яка має назву «Рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» та містить відомості стосовно того, що 26 червня 2015 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області прийнято рішення № 20-40/ІV про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6600 га, розташованої за адресою: с.Орлівщина, вул. Куйбишева б/н, у власність шляхом викупу, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішення про надання відповідного дозволу ОСОБА_3 сільська рада не приймала, а дії сільського голови стосовно підписання недостовірної інформації, яка визначена як рішення Орлівщинської сільської ради № 20-40/ІV від 26 червня 2015 року, є неправомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, чинній станом на 26 червня 2015 року.

Так, статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено основні терміни, використані в цьому Законі, зокрема:

- загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

- склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

- правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради.

Відповідно до частини 11 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, для прийняття рішення визначено наступні умови: обговорення питання та голосування більшості депутатів від загального складу ради.

Виключення із зазначеного порядку визначено частиною 2 статті 48 зазначеного Закону, якою передбачено, що рішення про створення тимчасової контрольної комісії ради, її назву та завдання, персональний склад комісії та її голову вважається прийнятим, якщо за це проголосувало не менше однієї третини депутатів від загального складу ради, а також частиною 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону, якою встановлено, що рішення про проведення референдумів територіальних громад міст з районним поділом щодо утворення (неутворення) районних у містах рад відповідно до статті 5 цього Закону приймаються на вимогу не менш як однієї десятої членів цих громад або половини від загального складу депутатів відповідних міських рад.

Таким чином, згідно норм частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради слід вважати прийнятим у разі, коли за нього після обговорення подано більшість голосів депутатів від загального складу ради.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, вимоги позивача про скасування рішення Орлівщинської сільської ради № 20-40/ІV від 26 червня 2015 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» не можна визнати такими, що відповідають матеріалам справи та підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог слід зазначити наступне.

Статтею 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету (п.3 ч.4 ст.42). Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (ч.5 ст.42).

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки інформація на паперовому носії, що має назву «Рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» та містить відомості про надання радою дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6600 га, розташованої за адресою: с. Орлівщина, вул. Куйбишева б/н, у власність шляхом викупу, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, не відповідає дійсності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії сільського голови стосовно підписання зазначеної інформації не можна визнати законними, обґрунтованими та розсудливими.

Отже, позовні вимоги, звернуті до сільського голови, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з норм ч.3 ст.2, ч.2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи суду першої інстанції стосовно того, що названі дії не порушують прав та законних інтересів позивача, не приймаються судом апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до положень абзацу 5 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування визначається як «виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення».

Більш конкретно ці положення викладено у статті 10 та частині 2 статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з останньою «депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення».

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1, який станом на 26 червня 2015 року був депутатом сільської ради, є такими, що направлені на захист його прав як депутата та представника громади.

Оскільки спір щодо права ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою та достовірності поданих нею документів у дані справі не розглядається, також не приймаються доводи суду першої інстанції стосовно того, що підстави для відмови у задоволенні заяви названої особи, були відсутні.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року скасувати. Позов задовольнити частково, визнавши протиправними дії Орлівщинського сільського голови Гаценко Віктора Васильовича щодо підписання рішення № 20-40/IV від 26 червня 2015 року Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки». У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року у справі № 183/8035/15(2-а/183/22/16) - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Орлівщинського сільського голови Гаценко Віктора Васильовича щодо підписання рішення № 20-40/IV від 26 червня 2015 року Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанову в повному обсязі виготовлено 25.04.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун