Справа № 804/524/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 р. Справа № 804/524/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування розпорядження, -
26.01.2016 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Межівської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить Розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №5-р від 15 січня 2001 року про позбавлення права на земельну частку(пай) 30 громадян, включених до списку членів КСП ім.Петровського, Межівського району, Дніпропетровської області в частині про позбавлення ОСОБА_1, 1973 народження права на земельну частку(пай), на яку він має право згідно сертифіката серії НОМЕР_1 від 20 серпня 1997 року визнати протиправним; розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №5-р від 15 січня 2001 року про позбавлення права на земельну частку(пай) 30 громадян, включених до списку членів КСП ім.Петровського, Межівського району, Дніпропетровської області в частині про позбавлення ОСОБА_1 1973 року народження права на земельну частку (пай) як протиправне скасувати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що голова Межівської районної державної адміністрації незаконним розпорядженням №5-р 15 січня 2001 року протиправно позбавив його права на земельну частку(пай) у землі колишнього КСП ім. Петровського, Межівського району, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав та скасування оскаржуваного розпорядження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі №804/524/16 та призначено розгляд справи у судовому засіданні.
Представник позивача у судове засідання з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі та письмові заперечення в яких пояснив наступне.
Відповідно до трудової книжки позивача, в ній відсутня інформація про включення ОСОБА_1 до членів КСП ім. Петровського, більш того, відповідач був звільнений із КСП ім. Петровського 14 квітня 1997 року. Представник відповідача вважає, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виписаний на ім'я ОСОБА_1 помилково та не має юридичної сили, оскільки на момент отримання КСП ім. Петровського державного акту на право колективної власності на землю, а саме 12.11.1998 та видачі Сертифікату - 20.08.1997 позивач все не працював у КСП ім. Петровського у зв'язку із звільненням. Крім того, комісією КСП ім. Петровського по паюванню земель і майна та сільською радою було уточнено список громадян - членів КСП ім. Петровського та виявлено осіб, які помилково були до нього включено, в тому числі і ОСОБА_1 З огляду на викладене представник відповідача вважає, оскаржуване розпорядження прийнято правомірно та не порушуючи вимоги чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 1995 році радгосп ім. Петровського, Межівського району був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Петровського.
Відповідно до пояснень позивача ОСОБА_1 разом з іншими працівниками та пенсіонерами вступив до КСП ім.Петровського, Межівського району, Дніпропетровської області.
Після утворення КСП ім. Петровського членам товариства видали сертифікати на право на земельну частку (пай). Проте позивач зазначений сертифікат не отримав. За роз'ясненнями причини не видачі йому сертифіката та не виділення земельного паю ОСОБА_1 звернувся до директора КСП ім. Петровського Щербаченко С.О. та до керівництва Межівської райдержадміністрації, на що отримав відповідь про те, що земельний пай позивачу не виділявся у зв'язку з тим, що він не був прийнятий в члени КСП ім. Петровського і сертифікат для нього не виготовлявся.
В січні місяці 2016 року позивачу стало відомо, що в архівах Межівського району зберігається його сертифікат на право на земельну частку(пай) та розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації про позбавлення позивача права на земельну частку (пай).
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №5-р від 15.01.2011 прийняте на підставі витягу із протоколу №19 рішення комісії по паюванню землі та майна КСП ім. Петровського Межівського району від 21.12.2000, як уповноваженого органу розглядати питання про паювання земель та майна підприємства та на підставі клопотання Зорянської сільської ради Межівського району від 09.01.2001 №1 щодо позбавлення права на земельну ділянку (пай) громадян, які не є членами КСП ім. Петровського.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» було встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Видача позивачу сертифікату на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та його реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року №899 право на земельну частку (пай) зокрема мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Статтею 5 даного Закону, встановлено, що розгляд заяв власників земельних часток, прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі, уточнення списків осіб, яку мають право на земельну частку (пай), розгляд та погодження відповідних проектів землеустрою а також прийняття рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів відноситься до повноважень районних державних адміністрацій, при цьому відповідно до статті 12 зазначеного нормативно-правового акту, безпосереднє оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
Позивач відповідно до змісту позову просить скасувати розпорядження №5-р від 15.01.2001, яким голова Межівської районної державної адміністрації своїм розпорядженням позбавив позивача права на земельну частку (пай) чим порушив вимоги статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», якими визначено, що розпорядження голови районної державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, іншим актам законодавства скасовуються головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що оскаржуваним розпорядженням №5-р від 15.01.2001 голова Межівської районної державної адміністрації жодних інших розпоряджень не скасовував. Суд звертає увагу на той факт, що розпорядження №5-р від 2001 року винесено на підставі клопотання Зорянської сільської ради №1 з урахуванням протоколу №19 рішення комісії по паюванню земель КСП. ім. Петровського від 21 грудня 2000 року та голова Межівської районної державної адміністрації діяв відповідно до наданих йому повноважень та компетенції згідно із Законом України «Про місцеві державні адміністрації».
Стосовно вимог позивача про визнання розпорядження відповідача №5-р від 15.01.2001 протиправним у зв'язку з тим, що воно позбавляє позивача права на земельну частку (пай), суд зазначає, що дані питання судом не були дослідженні, оскільки встановлення права власності на земельну ділянку не входить до повноважень суду та позивачу необхідно вирішувати дані питання в рамках іншого судочинства.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки в даному випадку дії по винесенню розпорядження не породжують юридичних наслідків.
Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування розпорядження задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 70, 71, 86, 122, 159-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Межівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та скасування розпорядження - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було прийнято у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 14.03.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар