Справа № 816/274/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року 10:36 м. Полтава Справа № 816/274/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Шевеленко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" до Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" (надалі по тексту також - ТОВ "Кононівський елеватор", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації (надалі по тексту також - Департамент екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА, відповідач) про визнання протиправними дій, які виявились у відмові видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з підстав, викладених у листах від 15 жовтня 2015 року № 01-15/3980/04.1/1, від 13 листопада 2015 року № 01-15/4375/04.1/1, від 15 лютого 2016 року № 01-15/466/04.1/1 та зобов'язання вчинити дії, а саме - видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" (Грушівська дільниця) дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 вересня 2015 року, 02 листопада 2015 року та 05 лютого 2016 року ТОВ "Кононіський елеватор" подано, передбачений пунктом 4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ та громадян-підприємців, які отримали дозвіл, перелік документів до Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Проте, рішеннями, оформленими листами від 15 жовтня 2015 року, 13 листопада 2015 року та 15 лютого 2016 року відповідачем відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та повернуто перелік документів. Вважає, що дії відповідача щодо відмови видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами направлені на перешкоджання ведення господарської діяльності, а тому є незаконними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку уповноваженого представник для участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У своїх письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду 29 березня 2015 року, Департамент екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА зазначав, що позивачу відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та повернуто перелік документів, що відображено у рішеннях, оформлених листами від 15 жовтня 2015 року, 13 листопада 2015 року та 15 лютого 2016 року, з підстав наявності інформації Ульяновської районної державної адміністрації про наявність скарг від жителів м. Ульяновка, в якому зазначено ряд зауважень стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця). Зазначає, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений Порядком проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ та громадян-підприємців, які отримали дозвіл. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню /а.с.142-144, т.1/.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за даної явки.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ТОВ "Кононівський елеватор" зареєстровано як юридичну особу 19 лютого 2003 року, запис про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено 15 липня 2006 року за №0000256 /а.с.13-16, т.1/.

22 вересня 2010 року позивачем отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-16, термін дії дозволу: 5 років, з 22 вересня 2010 року по 22 вересня 2015 року /а.с.20-30, т.1/.

07 жовтня 2015 року позивач звернувся до адміністративного відділу надання адміністративних послуг та юридичного забезпечення апарату Ульяновської РДА з заявою про видачу нового дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА від 15 жовтня №01-15/3980/04.1/1 позивачу відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у зв'язку наявністю в Ульяновській районній державній адміністрації скарг жителів вул. Промислова, м. Ульяновка із зазначенням низки претензій стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор" Грушківська дільниця, запропоновано повторно подати документи після усунення зауважень, що має бути документально підтверджено листом Ульяновської районної державної адміністрації, адресованим департаменту, як дозвільному органу та повернуто поданий пакет документів на 173 аркушах /а.с.103, т.1/.

В подальшому, 02 листопада 2015 позивач повторно звернувся до адміністративного відділу надання адміністративних послуг та юридичного забезпечення апарату Ульяновської РДА з заявою про видачу нового дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами із аналогічним пакетом документів.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА від 13 листопада 2015 року №01-15/4375/04.1/1 позивачу вдруге відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у зв'язку наявністю скарг в Ульяновській районній державній адміністрації від жителів м. Ульяновка, в яких зазначено ряд зауважень стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор", запропоновано повторно подати документи після усунення зауважень, що має бути документально підтверджено листом Ульяновської районної державної адміністрації, адресованим департаменту, як дозвільному органу та повернуто пакет документів на 173 арк. /а.с.107, т.1/

09 лютого 2016 року позивач звернувся до адміністративного відділу надання адміністративних послуг та юридичного забезпечення апарату Ульяновської РДА з заявою про видачу нового дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами із аналогічним першому пакетом документів.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА від 15 лютого 2016 року №01-15/466/04.1/1 позивачу втретє відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у зв'язку з наявністю скарг в Ульяновській районній державній адміністрації від жителів м. Ульяновка, в яких зазначено ряд зауважень стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор", запропоновано повторно подати документи після усунення зауважень, що має бути документально підтверджено листом Ульяновської районної державної адміністрації, адресованим департаменту, як дозвільному органу та повернуто пакет документів на 173 арк /а.с. 99, т.1/.

Позивач не погодився із діями відповідача щодо відмови у наданні дозволу та повернення документів, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо визнання протиправними дій, які виявились у відмові дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлення порядку діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру та державних адміністраторів визначає Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Частиною першою статті 4-1 наведеного Закону передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №302 затверджено Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи (надалі, по тексту - Порядок №302).

Так, пунктом 4 Порядку №302 проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи /далі - Порядок/ передбачено, що для отримання дозволу суб'єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.

Згідно пункту 5 Порядку №302 суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.

Відповідно до пункту 6 зазначеного вище Порядку №302 Мінприроди та дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу.

Держсанепідслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінприроди та дозвільним центрам відповідно.

У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу у ньому зазначається зміст зауважень.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви ТОВ "Кононівський елеватор" від 07 жовтня 2015 року, листом від 15 жовтня 2015 року №01-15/3980/04-1/1 Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА позивачу відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та запропоновано повторно подати пакет документів на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами адміністратору Ульяновської райдержадміністрації, після врахування зауважень мешканців району, а також після отримання позитивної відповіді з даного питання від Ульяновської райдержадміністрації.

В своєму рішенні відповідач посилається на положення пункту 7 Порядку № 302 та на лист від Ульяновської райдержадміністрації за № 01-20/6525/1, який надійшов до відповідача 13.08.2015 року про те, що 04.08.2015 року після ознайомлення з публікацією в районній газеті "Слово і час" від 11 липня 2015 року надійшло колективне звернення від жителів вул. Промислова м. Ульяновка із зазначенням низки претензій стосовно роботи Грушківської дільниці ТОВ "Кононівський елеватор". 16 вересня 2015 року Ульяноською міською радою проведено громадське обговорення з питань отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця). За результатами обговорення керівнику Грушківської дільниці ТОВ "Кононівський елеватор" відповідно до скарг жителів району запропоновано вжити відповідні заходи з метою зменшення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря /а.с. 103, т.1/.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 04 серпня 2015 року до Ульяновської РДА надійшло колективне звернення жителів вул. Промислова м. Ульяновка щодо ряду претензій стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця).

Про надходження звернення проінформовано начальника Грушківської дільниці ТОВ "Кононівський елеватор" та Департамент екології природних ресурсів Кіровоградської ОДА /а.с.147, т.1/

Пунктом 7 Порядку №302 встановлено, що місцеві держадміністрації розглядають зауваження громадських організацій, у разі потреби організовують проведення їх публічного обговорення і протягом 30 календарних днів з дати опублікування інформації про намір суб'єкта господарювання отримати дозвіл повідомляють про це орган, який видав дозвіл.

Тобто, повноваження щодо призначення та проведення громадських слухань з приводу отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря належать місцевим державним адміністраціям.

При цьому, встановивши наявність таких негативних зауважень, дозвільний орган повинен їх проаналізувати та, у разі необхідності, запропонувати суб'єкту господарювання врахувати їх під час підготовки дозволу до видачі.

16 вересня 2015 року Ульяновською РДА проведено громадське обговорення про отримання дозволу ТОВ "Кононівський елеватор" Грішківська дільниця на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, про що складено протокол /а.с.104, т.1/.

Ульяновською РДА на адресу позивача направлено лист від 22 вересня 2015 року №01-22/385/1 з рекомендаціями щодо вжиття заходів з метою зменшення викидів в атмосферне повітря, а саме: здійснити очистку спеціальних рукавів, що зменшують викиди лузги в атмосферу; у 2015 році закупити нафтове пальне, для зменшення диму; висадити дерева в кількості 30 штук для затримки пилу /а.с.102, т.2/.

Крім того, до Ульяновської РДА неодноразово надходили колективні звернення громадян жителів м. Ульяновка стосовно роботи ТОВ "Кононівський елеватор" в частині забруднення навколишнього середовища та руйнування доріг м. Ульяновка.

Абзац другий пункту 7 Порядку № 302 визначає: "Органи, які видавали дозвіл, аналізують зауваження та у разі необхідності пропонують суб'єкту господарювання врахувати їх під час підготовки дозволу до видачі".

У відповідності до пункту 8 Порядку № 302 орган, який видав дозвіл, протягом 30 календарних днів розглядає заяву та документи на отримання дозволу і у разі відсутності зауважень видає дозвіл.

У разі наявності зауважень документи повертаються суб'єкту господарювання з викладом їх змісту та зазначенням терміну повторного подання.

Таким чином, у зв'язку із наявністю у відповідача зауважень від Ульяновської райдержадміністрації, ним правомірно у відповідності до Порядку № 302 відмовлено позивачу у видачі дозволу та повернуто документи для усунення зауважень та запропоновано подати з урахуванням зауважень.

Однак, як встановлено судом із матеріалів справи, зокрема із описів документів, які подаються позивачем для отримання дозволу, вдруге та втретє звертається до відповідача із заявами та пакетом документів, які за змістом та обсягом аналогічні першому зверненню, яке повернуто позивачу із вказівкою на необхідність усунення недоліків. Вказане, крім іншого, не заперечується позивачем та підтверджувалося його представником у судових засіданнях. Тобто, позивач не вчиняв жодних дій направлених на усунення недоліків, які зазначено у листі відповідача від 15.10.2015 року, не подавав йому будь-яких додаткових документів у підтвердження усунення недоліків, а також не вказував про свою не згоду із вказаними зауваженнями. Таким чином, посилання позивача, що на його повторні зверхня про видачу дозволу відповідачем протиправно відмовлено, зауважено про необхідність усунення недоліків та повернуто документи, є необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини п'ятої статті 4-1 Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є, зокрема подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалів справи свідчать, що позивачем при поданні пакету документів на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 02 листопада 2015 року та 05 лютого 2015 року надано опис з переліком документів, що додаються, а саме: заява, звіт про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин, документи у яких обґрунтовуються обсяги викидів, рішення щодо можливості видачі дозволу Головного управління Держсанепідемслужби у Кіровоградській області /а.с.105,108, т.1/

У вказаних описах, при повторному поданні пакетів документів на отримання дозволу, позивачем не зазначено документів, які б свідчили про усунення порушень ТОВ "Кононівський елеватор", крім того, дані описи свідчать, що ТОВ "Кононівський елеватор" подавалися одні й ті ж самі документи.

Оскільки позивач за наслідками отримання від відповідача листа від 15.10.2015 року про необхідність усунення недоліків, жодних додаткових документів до своїх повторних заяв про видачу дозволу від 02 листопада 2015 року /а.с. 105, т.1/ та від 05 лютого 2016 року /а.с.108, т.1/ для відповідача не подавав, то відповідача правомірно відповідно листами від 13 листопада 2015 року №01-15/4375/04.1/1 та від 15 лютого 2016 року №01-15/466/04.1/1 відмовляв у видачі дозволу, вказував про наявні зауваження, повертав документи та пропонував повторно звернутися із заявами після усунення недоліків та їх документального підтвердження.

Так, подані позивачем заяви про надання дозвільного документа вирішені відповідачем і межах строку, встановленого статтею 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та у відповідності до вимогу Порядку № 302 і внаслідок чого надано відповіді із зазначенням необхідності подання документів, які підтверджують усунення зауважень.

В ході розгляду справи позивачем не надано доказів про усунення порушень визначених в скаргах жителів с. Ульяновка, листі РДА від 22 вересня 2015 року, також не надано заперечень до Департаменту екології і природних ресурсів Крівоградської ОДА, щодо виявлених недоліків в діяльності ТОВ "Кононівський елеватор" із зазначенням про незгоду позивача із вказаними йому зауваженнями.

Відповідно, твердження позивача про протиправність дій відповідача (саме так зазначає у своїх позовних вимогах) є необґрунтованими та безпідставними, оскільки станом на момент розгляду відповідачем повторних заяв позивача про видачу дозволу у нього була відсутня будь-яка інформація про незгоду позивача із зауваженнями відповідача - про які позивач заявляє лише у позові але не у своїх повторних заявах про видачу дозволу, адресованих відповідачу, а також у відповідача були відсутні будь-яке документальне підтвердження усунення позивачем недоліків зазначених у першій відмові, так як позивач не подавав жодних додаткових документів та пояснень, що і не заперечується самим позивачем.

Крім того, посилання позивача під час судового розгляду на Звіт по результатам контролю за дотриманням граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин в атмосферу ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця) /а.с.31-38, т.1/, відповідно до висновків якого, нормативи гранично допустимих викидів не перевищені стаціонарними джерелами, суд оцінює критично, оскільки інструментальні виміри виконані 30 жовтня 2014 року, тоді коли скарги на діяльність ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця), почали надходити після подання оголошення про намір отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в засобах масової інформації в серпні 2015 року.

Також є необґрунтованими посилання позивача під час судового засідання на протокол № 1 від 20.05.2015 року про вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел, оскільки вказаний протокол також був складений ще задовго до надходження скарг на діяльність ТОВ "Кононівський елеватор" (Грушківська дільниця), а також у вказаному протоколі зазначено, що вимірювання проводилося в тому числі із застосуванням вимірювальної техніки повірка якої вже була не чинною станом на момент проведення таких вимірювань /а.с. 91, т.1/.

Крім того, у документації, яка розроблена для позивача ТОВ "Еко Проект Сервіс" і яку він подає для отримання дозволу на викиди міститься документ під назвою: "Пропозиції щодо умов, які встановлюються в Дозволі на викиди". Згідно пункту 1.2.5. вказаних пропозицій для позивача встановлено умови до викидів забруднюючих речовин (в тому числі до технологічного процесу, обладнання та споруд), зокрема - роботи по вивантаженню та відвантаженню зернових культур проводити з застосуванням засобів максимального пилоподавлення (застосування укриття чи тканевих рукавів, що запобігають виникненню та поширенню пилового облака) /а.с. 212, 242 т.1/.

Зауваженням мешканців прилеглих територій зводяться до поширення в повітрі та покриття їхніх житлових будівель лузгою від кукурудзи, обсяги поширення в тому числі і вказаної лузги, позивачу встановлено як умову до отримання дозволу.

В той же час, позивачем ні суду, ні відповідачу не було надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження вчинення дій направлених зокрема на врахування умов, скарг та пропозицій і проведення робіт по вивантаженню та відвантаженню зернових культур проводити з застосуванням засобів максимального пилоподавлення (застосування укриття чи тканевих рукавів, що запобігають виникненню та поширенню пилового облака).

Твердження представника позивача, що інженерна група товариства працює над розробкою концепції локалізації зернового пилу, що скидається зерносушарками відкритого типу, не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем реальних та конкретних дій спрямованих на усунення зауважень мешканців прилеглих територій та зазначених у листах Ульяновської райдержадміністрації в частині зменшення не поширення вказаних викидів на житлову територію зазначених мешканців.

До твердження позивача про безпідставність зауважень від мешканців, оскільки у позивача на той час був наявний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у якому визначений конкретний числовий об'єм дозволених викидів і відповідно позивач має право здійснювати такі викиди в атмосферне повітря, суд ставиться критично з огляду на наступне.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (в тому числі суспендованих частинок, лузги, пилу) не дає підстав для звільнення позивача від обов'язку виконувати умови щодо проведення робіт по вивантаженню та відвантаженню зернових культур проводити без застосування засобів максимального пилоподавлення (застосування укриття чи тканевих рукавів, що запобігають виникненню та поширенню пилового облака) і відповідно здійснювати такі викиди в атмосферне повітря внаслідок чого житлова теритрія прилеглих помешкань громадян м. Ульяновка вкривається шаром суспендованих частинок, лузгою, яка в свою чергу поширюється в атмосферному повітрі та створює загрозу органам дихання вказаного населення. Зауваження мешканців полягають не у перевищенні позивачем кількісного числового значення здійснюваних ним викидів забруднюючих речовин, а у неконтрольованих викидах поза межами очисних споруд, поза межами власних технологічних об'єктів та у не створенні умов, які б перешкоджали або не допускали поширення такого пилу на їхні житлові масиви.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача по поверненню ТОВ "Кононівський елеватор" документів на доопрацювання є обґрунтованими та відповідають вимогам законодавства, порушень при поверненні позивачу документів судом не встановлено.

З приводу позовної вимоги про зобов'язання видати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, суд зазначає наступне.

Питання видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відноситься до виключної компетенції Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Дискреційне повноваження це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, видача дозволів є дискреційним повноваженням відповідача, вчиненню якої передують етапи подання суб'єктом господарювання документів та перевірки дозвільним органом поданих документів.

При цьому, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржуються, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Крім того, у зв'язку із правомірністю дій відповідача в частині відмови позивачу у видачі дозволу, зазначення вказівок про усунення недоліків та повернення документів із пропозицією повторно подати пакет документів із документальним підтвердженням усунених недоліків, у суду в такому випадку відсутні правові підстави прийняти рішення про зобов'язання відповідача видати ТОВ "Кононівський елеватор" дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Кононівський елеватор" про надання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами задоволенню також не підлягають.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу /частина перша/; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову /частина друга/.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, викладені у позовній заяві, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки її доводи та пояснення представника позивача у судовому засіданні не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин справи, а, отже, у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

Отже, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене, заявлені ТОВ "Кононівський елеватор" вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки рішення ухвалено не на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор" до Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 22 квітня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський