Справа № 812/43/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/43/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, у якому зазначено, що з 30.03.2009 по 30.06.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, займав посаду слідчого слідчого відділу Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України у Луганській області.

На підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - АТЦ при СБУ) від 07.06.2015 № 158 з 01.10.2014 позивач був залучений до складу сил та засобів, які беруть участь в антитерористичній операції на території Луганської області (далі також - АТО).

До моменту звільнення зі служби винагорода за участь в АТО за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року позивачеві не нарахована та не виплачена.

06 листопада 2015 року позивач отримав відповідь Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, в якому заначено, що видатки на грошове забезпечення здійснюються згідно з кошторисом бюджетної установи, який затверджується на відповідний рік. Виплати в поточному році за зобов'язаннями минулих років можливі лише за відповідним рішенням суду.

Постановою КМУ № 158 визначено, що винагорода за участь в АТО дорівнює місячному грошовому забезпеченню у розрахунку на місяць, то з урахуванням довідки про доходи перераховане грошове забезпечення за жовтень 2014 року склало 3334,77 грн. (три тисячі триста тридцять чотири) грн. 77 коп.; за листопад 2014 року - 3334,77 грн. (три тисячі триста тридцять чотири) грн. 77 коп.; за грудень 2014 року - 3866,40 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят шість гривень) 40 коп. Усього: 10535,94 грн. (десять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 94 коп, а тому стягненню заборгованості з винагороди за участь в АТО підлягає 10535,94 грн. (десять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 94 коп. без врахування індексації грошових доходів населення та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд:

зобов'язати Сєвєродонецький міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області нарахувати та виплатити позивачеві винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 в сумі 10535,94 грн;

зобов'язати ліквідаційну комісію Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області провести індексацію винагороди за участь в АТО за період з 01.10.2014 по 31.12.2014;

зобов'язати ліквідаційну комісію Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області нарахувати та виплатити компенсацію суми винагороди за участь в АТО за період з 01.11.2014 по 30.06.2015. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

В судове засідання позивач не прибув, 16.03.2015 надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.25).

Представник відповідачів у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень зазначив, що згідно з наказом АТЦ при СБУ від 13.12.2014 № 98 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 22.07.2014-30.09.2014. Виплата винагороди за вказаний період позивачу була здійснена у березні 2015 року.

Наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 01.10.2014 (а.с.46-47).

Виплата винагороди здійснена за період з 01.01.2015-30.06.2015 протягом 2015 року.

Наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 позивача було виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 30.06.2015.

В свою чергу виплати винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Виплата проводиться відповідно до наказу від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно- технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України.» Кошти для виплати винагороди були виділенні з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат, тобто кошти були наданні за окремою бюджетною програмою. Однак, відповідно до Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків. Взяття бюджетних зобов'язань, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років. Щодо нарахування та виплати індексації за несвоєчасну виплату винагороди відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» під доходами розуміються грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, а винагорода за безпосередню участь в АТО носить не постійний а тимчасовий, разовий характер та залежить від того чи є необхідність залучати конкретну особу у конкретний час до виконання обов'язків в умовах які передбачені АТО. На підставі викладеного, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розглянути справу без участі представника управління (а.с. 105). Надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що Відповідач не внесений до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів та не обслуговується в управлінні Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у задоволенні позовних вимог просив відмовити (а.с. 73-74).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.03.2009 - по 30.06.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.(а.с. 6)

В листі Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 08.10.2015 № 54/К-54 зазначено, що відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 13.12.2014 № 98 з 22.07.2014 по 30.09.2014 та від 07.06.2015 № 158 з 01.10.2014 ОСОБА_1 був залучений до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення. Наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 позивача було виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 30.06.2015. На ці обставини посилається відповідач в запереченнях, отже вони не підлягають доказуванню відповідно до вимог ч.3 ст.72 КАС України.

На підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 20.08.2015 № 232 з 30.06.2015 ОСОБА_1 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення (а.с. 8).

Відповідно довідки від 03.02.2016 № 54/16892 капітан міліції ОСОБА_1, слідчий відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Сєвєродонецького МВ ГУМВС в період з 01.10.2014 по 31.12.2014 у відпустках та на лікарняному не перебував(а.с. 49).

З інформації, зазначеній в довідці від 08.12.2015 № 54/16803 виданій Сєвєродонецьким МВ ГУМВС України у Луганській області, що грошове забезпечення позивача у жовтні 2014 року становило - 3334,77 грн, у листопаді 2014 року - 3334,77 грн, у грудні 2014 року 3866,40 грн. Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не нараховувалася та не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції (а.с.7).

Суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, керується такими вимогами чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ № 158 та Наказу МВС України № 719), з п. 2 Постанови № 158 вбачається, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі. Тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня початку фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачена виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 08.12.2015 № 54/16803 виданої Сєвєродонецьким МВ ГУМВС України у Луганській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 у жовтні 2014 року становило - 3334,77 грн, винагорода за участь в АТО не нарахована, у листопаді 2014 року - 3334,77 грн, винагорода за участь в АТО не нарахована у грудні 2014 року 3866,40 грн. винагорода за участь в АТО не нарахована (а.с.7).

Враховуючи той факт, що відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 07.06.2015 № 158 з 01.10.2014 ОСОБА_1 був залучений до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпечені її проведення, а за наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 позивача виключено зі складу цих сил з 30.06.2015, то винагорода позивачу за участь в антитерористичної операції повинна була сплачуватись за весь вказаний період.

Таким чином, відповідачем неправомірно не нараховано та не сплачено позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції у жовтні 2014 року у сумі 3334,77 грн, у листопаді 2014 року - 3334,77 грн, у грудні 2014 року 3866,40 грн а всього - 10535,79 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з належного відповідача у справі - Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області, в лавах якого позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

В своїх заперечення відповідач зазначає, що згідно з відповіддю на лист Міністерства внутрішніх справ від 02.07.2015 № 15/2-3750 здійснювати виплати в поточному році за зобов'язаннями минулих років особам, які не перебувають в трудових відносинах з ГУМВС України в Луганській області, можливо лише за відповідним рішенням суду (а.с.57). Відповідно до відповіді на лист Міністерства внутрішніх справі від 03.12.2015 № 15/2-7026 розпорядники коштів повинні брати бюджетні зобов'язання в межах бюджетних асигнувань, підстав для здійснення у 2015 році виплати винагороди за безпосередню участь в АТО за період 2014 року немає (а.с. 58).

Згідно частини 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача винагороди за безпосередню участь в Антитерористичної операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, за жовтень 2014 року, за листопад 2014 року, за грудень 2014 року, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести індексацію та компенсацію винагороди за участь в АТО за період з 01.10.2014 по 31.12.2014 у зв'язку з несвоєчасністю її виплати, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог абзацу 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» , індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення),суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів», передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація)провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто і індексація і компенсація доходів відповідно до вимог чинного законодавства не здійснюється, якщо виплати мають разовий характер.

В пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що винагорода виплачується певній категорії осіб за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям.

Отже виплата цієї винагороди не має постійного характеру, здійснюється за наявності певних підстав, які можуть мати тривалість у часі і де-кілька місяців. Отже, вказана виплата має разовий (тимчасовий) характер.

Оскільки такий вид доходу як винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, яка нараховується на підставі конкретного наказу Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, в якому вказується певний період залучення визначеної особи до участі в антитерористичній операції, має тимчасовий (разовий) характер - суд не знаходить законних підстав для індексації та компенсації цього виду доходу позивача.

В задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Пунктом 2 частини першої статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби -у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, оскільки виплата винагороди Позивачу стягується за три місяці, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача суми вказаної винагороди за один місяць, а саме за жовтень 2014 року у розмірі 3334,77 грн.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі вимог п. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області (, адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Партизанська,16) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 93400, АДРЕСА_1), винагороду за безпосередню участь в антитерористичних операціях в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за жовтень 2014 року у загальному розмірі 3334,77 грн; за листопад 2014 року у загальному розмірі 3334,77 грн; за грудень 2014 року у загальному розмірі 3866,40 грн а всього у розмірі 10535,94 грн (десять тисяч п'ятсот тридцять п'ять гривень 94 копійок).

В решті вимог відмовити за необґрунтованістю.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць, а саме за жовтень 2014 року в розмірі 3334,77 (три тисячі триста тридцять три гривні 77коп).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 18 квітня 2016 року.

Суддя В.С. Шембелян