Справа № 308/1944/15а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. Справа № 876/68/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Оноківської сільської ради, третіх осіб без самостійних вимог: прокуратури Закарпатської області, приватного підприємця ОСОБА_3 про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Оноківської сільської ради про визнання нечинним та скасування рішення XXXV сесії VI скликання Оноківської сільської ради від № 531 від 07.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.09.2014 р. ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_4 звернулися до голови Оноківської сільської ради із письмовою заявою про скасування виданого на торгівлю дозволу ПП ОСОБА_5 з власного двору. Рішенням № 531 відмовлено в задоволенні поданої заяви.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, оскільки відповідач, приймаючи Рішення № 531, діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений законами та Конституцією України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що висновки суду у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. При тому доводи апеляційної скарги обґрунтовує аналогічно доводами адміністративного позову.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

За правилами частини першої ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.05.2014 року рішенням виконкому Оноківської сільської ради №21 надано дозвіл ПП ОСОБА_5 на торгівлю продуктами харчування та слабоалкогольними напоями в кіоску «Купава» за адресою: с. Оноківці, вул. Тупікова, 34а, з дотриманням санітарних норм та діючого податкового законодавства. Згідно виписки з рішення виконкому Оноківської сільської ради від 21.05.2014р. №23 затверджено графік роботи в кафе «Купава», розташованого в с. Оноківці, по вул. Тупікова, 34а на літній період з 08 до 22 години. У другому пункті цього рішення зобов'язано ПП ОСОБА_5 строго дотримуватись санітарних норм та графіку роботи.

15.09.2014 року ОСОБА_2 звернулася до в.о. голови Оноківської сільської ради Машіка П.Ю. із заявою щодо скасування дозволу, виданого ПП ОСОБА_5 на торгівлю в с. Оноківці, вул. Тупікова, 34а у зв'язку з неодноразовим порушенням графіку торгівлі, постійного шуму, нецензурних вигуків, розпиттям алкоголю клієнтами закладу, який розташований на землях ОЖБ та відповідно земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (для комерції).

Вказану заяву 07.10.2014 року Оноківською сільською радою було розглянуто на ХХХV сесії VI скликання та прийнято рішення № 531 про відмову в задоволенні заяви.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій прийшов до переконання щодо безпідставності та необґрунтованості вимог позивача, так як такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо визнання нечинним та скасування рішення сільської ради з розгляду заяви про скасування дозволу на торгівлю.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За замістом статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Вирішуючи на сесії Оноківської сільської ради поставлені у заяві позивача питання, орган місцевого самоврядування керувався статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Крім того, як видно із заперечення відповідача, також керувався статтею 4 Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до пункту 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить, зокрема скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідач, приймаючи рішення № 531, прийшов до висновку, що права ОСОБА_2 не порушено, не створено їй жодних перешкод та не покладено на неї яких-небудь обов'язків.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що вирішуючи заву ОСОБА_2 щодо порушеного нею питання про скасування виданого приватному підприємцю ОСОБА_5 торгового дозволу та відмовляючи рішенням № 531 у задоволенні заяви, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За змістом ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно чч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час ні судом першої інстанції, ні в апеляційній інстанції позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтування тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Натомість відповідач виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого оскаржуваного свого.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні адміністративного позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

В зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12.2015 року у справі № 308/1944/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 20.04.2016р.