Справа № 813/3854/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 р. Справа № 876/186/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника відповідача Квасниця Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» 22.07.2015 року звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.11.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області проведено позапланову документальну перевірку ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» з питань правомірності формування залишку від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), задекларованого в декларації з ПДВ за серпень 2014 року.

За результатами перевірки оформлено Акт №1196/13-50-15-01/38172602 від 20 жовтня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення п. 201.1, п.201.10 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в наслідок чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р.19 декларації) за липень 2014 року на суму 65 641,89 грн.

13 листопада 2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 65 641,89 грн.

18 жовтня 2012 року між позивачем, Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради та Закритим акціонерним товариством «Проектно-будівельне об'єднання «Львівміськбуд» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №1/06-07-I від 15 серпня 2007 року. Зазначеною додатковою угодою було викладено у новій редакції Договір №1/06-07-I від 15 серпня 2007 року на будівництво за кошти населення багатоповерхового житлового будинку загальною площею 8460 м. кв. з вбудованими офісно-торговими приміщеннями і підземною автостоянкою на вулиці Скрипника у м. Львові від 15.08.2007 року.

Пунктом 1.1 Договору визначено предмет Договору, зокрема вказано, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №126 від 09 березня 2007 року та Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №628 від 14 вересня 2012 року предметом Договору є фінансування та будівництво за кошти населення багатоповерхового житлового будинку загальною площею 8460 м. кв. з вбудованими офісно-торговими приміщеннями і підземною автостоянкою на вулиці Скрипника у місті Львові.

Пунктом 2.7, 2.8 Договору визначено, що оплату проектних та будівельних робіт, необхідних для створення об'єкту здійснює Інвестор - позивач по справі на підставі погоджених Сторонами довідок про вартість виконаних робіт (форми №КБ-3, актів приймання виконаних робіт форми №КБ-2в). Кінцеві розрахунки проводяться не пізніше 10 днів до терміну здачі Об'єкту в експлуатацію, при цьому враховується інфляційне подорожчання робіт і матеріалів. Сторонами було підписано Акт №10-07/14 від 31 липня 2014 року приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року на загальну суму 1 104 548,72 грн., у тому числі ПДВ 184 091,45 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2014 року від 31 липня 2014 року.

За липень 2014 року позивачем було сплачено постачальнику 393 851,29 грн., у тому числі ПДВ 65 641,89 грн.

Водночас, контрагентом позивача при електронній реєстрації податкової накладної від 31 липня 2014 року №31 було допущено описку у зазначенні номенклатури, а саме вказано як «виконання БМР по вул. Вулецькій для ПАТ «Іскра». Однак, у представленому позивачу оригіналі накладної було зазначено у номенклатурі «Будівельно-монтажні роботи по ж/б на вул. Скрипника». Зазначена податкова накладна була надана відповідачу при проведенні перевірки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Згідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг? отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом дев'ятим пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Зі змісту наведеної норми випливає, що для належного підтвердження права платника податку на податковий кредит податкова накладна повинна бути зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та бути заповнена у відповідності із вимогами законодавства.

Під час оцінки відповідності заповнення податкової накладної вимогам чинного законодавства необхідно враховувати, що окремі недоліки в заповненні податкових накладних, зокрема: відсутність порядкового номеру, одиниці виміру, адреси одержувача товару тощо, не тягнуть за собою втрати податковою накладною статусу належного податкового документа, яким вона є в силу пункту 201.6 статті 201 ПК України.

Податкова накладна є належною та підтверджує право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо вона заповнена із окремими недоліками (що, зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок), проте при цьому дає змогу ідентифікувати контрагентів позивача, містить достатні дані про зміст господарської операції, підтверджує фактичність здійснення такої операції та інші обставини, що підлягають відображенню в податковому обліку.

Суд також звертає увагу, що Податковим кодексом України передбачено спеціальні правові наслідки наявності розбіжностей між даними податкової накладної та даними Єдиного реєстру податкових накладних. Зокрема, наявність таких розбіжностей є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Зазначені правові наслідки є виключними, оскільки інших чинне законодавство не передбачає.

Колегія суддів вважає, що існування відповідних розбіжностей між даними податкової накладної в паперовому вигляді та даними Єдиного реєстру податкових накладних щодо такої накладної не може розцінюватись як порушення порядку заповнення податкової накладної та/або як відсутність реєстрації цієї накладної в Єдиному реєстрі, а є лише підставою для проведення виїзної перевірки, за результатами якої перевіряються причини виникнення таких розбіжностей. Податкова накладна є належною та підтверджує право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо вона заповнена з окремими недоліками, що зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З врахуванням аналізу поданої апеляційної скарги відповідачем у справі та його доводами, які спростовані матеріалами справи, колегія суддів вирішила, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст.94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року про відкриття апеляційного провадження Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області відстрочено сплату судового збору до вирішення спору по суті за подання апеляційної скарги у розмірі 2009,70 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2015 року у справі №813/3854/15 - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009 грн. 70 коп. (дві тисячі дев'ять грн. 70 коп.) - за реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги, Львівський апеляційний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 20.04.2016 року