Справа № 807/177/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/177/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рейті С. І.

при секретарі судового засідання Куля Т.Т.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробування космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, про визнання дій протиправними та зобов`язання їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 квітня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 25 квітня 2016 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.5-8) до Національного центру управління та випробувань космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження (далі відповідач), яким просить, враховуючи протиправну відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження, щодо невиплати позивачу одноразового додаткового виду грошового забезпечення - одноразової грошової винагороди за 20 років безперервної календарної військової служби у Збройних Силах України та одноразової грошової винагороди за 25 років безперервної календарної військової служби у Збройних Силах України, зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду за 20 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 1743 грн. та одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 4384 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач проходить військову службу за контрактом в Західному центрі радіотехнічного спостереження, який є філією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Національного космічного агентства України, на посаді начальника групи енергомеханічної відділу спеціального технічного обладнання. Строк безперервної військової служби позивача станом на 01.08.2010 р. складає 20 календарних років та станом на 01.08.2015 р. 25 календарних років. Діючим законодавством передбачено, що військовослужбовцям виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість безперервної військової служби залежно від строку служби. 03.12.2015 р. позивач подав рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження з проханням виплатити йому винагороду за 20 та за 25 років безперервної військової служби. Однак, у виплаті винагороди йому було відмовлено. Відтак, позивач вказує, що відповідачем було порушено його законні права.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак 31.03.2016 р. до суду надійшло клопотання (а.с.45), яким просить розглянути справу за його відсутності, відтак, у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач надав суду заперечення проти позову (лист № 139/8 від 15.03.2016 р., а.с.34-35) згідно якого позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що згідно ч. 2 п. 1.10 Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260 виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання. Крім того, відрядженим військовослужбовцям виплачуються у порядку і розмірах, визначених законодавством для військовослужбовців, тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років, тобто частина грошового забезпечення військовослужбовця, яка нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", а інші складові грошового забезпечення як для відповідних працівників Державного космічного агентства України, тобто нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та наказу Національного космічного агентства від 20.09.2005 р. № 228 Про умови оплати праці працівників Національного центру управління та випробувань космічних засобів, представництв генерального замовника Національного космічного агентства України . Таким чином, ні постановою КМУ від 30.08.2002 року № 1298, ні наказом НКАУ від 20.09.2005 року № 228 виплата одноразової грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби не передбачена. Відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив та надав суду заяву клопотання від 31.03.2016 року № 178/8 (а.с.37), яким просить суд справу розглянути за відсутності представника, в зв`язку з чим та у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 відряджений до Державного космічного агентства України для виконання програм оборонного (подвійного) призначення із залишенням на військовій службі наказом Міністра оборони України від 02.02.2007 р. № 137 та проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України.

Позивач з 29.07.2013 р. по теперішній час займає посаду начальника групи спеціального технічного забезпечення відділу експлуатації західного центру радіотехнічного спостереження, що підтверджується витягом із послужного списку позивача (а.с.9).

Крім того, як вбачається із вказаного витягу, станом на 01.08.2010 р. строк безперервної військової служби позивача складав 20 календарних років, а станом на 01.08.2015 р. 25 календарних років.

03.12.2015 року позивач звернувся до відповідача із рапортом про виплату винагороди за 20 та 25 років безперервної військової служби (а.с.11).

Листом Західного центру радіотехнічного спостереження від 14.12.2015 року за № 444/8 позивачу відмовлено у виплаті винагороди за тривалість безперервної військової служби, з посиланням на те, що дія Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу" № 1294 від 07.11.2007 р. в частині права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби на військовослужбовців, відряджених до державних установ не поширюється (а.с.12).

Відповідно до ч. 2 статті 16 Закону України "Про Збройні Сили України" №1934-XII від 06.12.1991 р. соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових актів.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991року № 2011-XII (далі - Закон 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону 2011-XII за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Відповідно до ст. 2 Закону 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 11.07.2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова 1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Згідно додатку 25 до Постанови 1294 військовослужбовцям виплачується, як один з додаткових видів грошового забезпечення, одноразова винагорода за тривалість військової служби залежно від тривалості безперервної календарної військової служби. Зокрема, за 20 років служби виплачується 1,5 посадового окладу та 1,5 окладу за військовим званням та за 25 років служби виплачується 2 посадові оклади та 2 оклади за військовим званням.

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260 затверджено Інструкцію "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції - дана інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Зокрема, у відповідності до п. 32.1 Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, виплачується винагорода в таких розмірах: за строк безперервної календарної військової служби 20 років - розмір винагороди складає 1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням; за строк безперервної календарної військової служби 25 років розмір винагороди складає 2 посадових оклади і 2 оклади за військовим званням. Винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Як вбачається з довідки відповідача від 21.12.2015 р. № 76 посадовий оклад позивача станом на 01.08.2010 р. складав 1037,00 грн., а оклад за військовим званням 125,00 грн.; та станом на 01.08.2015 р. посадовий оклад складав 2062,00 грн.,а оклад за військовим званням 130 грн. (а.с.10).

Відтак, виходячи з вищенаведеного та у відповідності до норм Постанови 1294 та Інструкції 260, позивач має право на виплату грошової винагороди за 20 років безперервної військової служби у розмірі 1743,00 грн., а саме 1,5 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням та на виплату грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби у розмірі 4384,00 грн., а саме 2 посадових оклади і 2 оклади за військовим званням.

Крім того, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" зазначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

З наведених правових норм вбачається, що для військовослужбовців передбачено право отримувати певні додаткові види грошового забезпечення, в тому числі і одноразову грошову допомогу за безперервну військову службу. Винятком з правила є виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовця.

Інших обмежень вказаною Постановою Кабінету Міністрів України не передбачено.

Відповідно до пункту 78 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопадом 2001 року № 1053, - за відрядженими військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Вищого адміністративного суду у постанові від 03.11.2015 року по справі № К/9991/13534/12.

Відповідно до статті 2 частини 3 Закону України "Про оплату праці", до структури заробітної плати, зокрема, належать інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 233 частини 2 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 р. № 8-рп-2013 встановлено, що згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95 - термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь - яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Враховуючи вищенаведене, спірна грошова винагорода передбачена законодавством про оплату праці, а відтак, в силу ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, звернення до суду з позовом з вимогою про стягнення такої винагороди не обмежуються строками звернення до суду.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової винагороди за 20 та 25 років безперервної військової служби, а відповідач безпідставно відмовив у її виплаті.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідач не довів правомірності відмови позивачу у виплаті грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби, в зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробування космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, про визнання дій протиправними та зобов`язання їх вчинення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди.

3. Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 20 років безперервної служби в Збройних Силах України у розмірі 1743,00 грн. (одна тисяча сімсот сорок три гривні).

4. Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів, в особі філії - Західного центру радіотехнічного спостереження, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної служби в Збройних Силах України у розмірі 4384,00 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні).

5. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті