Справа № 22-а-5995/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Приходька К.П.

суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовам, який мотивувала тим, що вона відносяться до категорії дітей війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй мало виплачуватися щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення позивачці не виплачувалось. А тому просила визнати відмову в перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з боку відповідача протиправною, просила відновити строк за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року та зобовязати відповідача нарахувати на її користь допомогу за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року в сумі 4471 грн. 20 коп.

Постановою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 27 липня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо недонарахування виплат незаконними та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці за період з 9 червня 2008 року по грудень 2008 року з урахуванням підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та виплатити заборгованість по пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення відповідачем у 2006-2007 роках не виплачувалось, а в 2008 році виплачувалося в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивачки на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці, як особі, що має статус дитини війни, відповідні нарахування у період 9 червня 2008 року до грудня 2008 року, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 р. необґрунтовані, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри додаткової пенсії та підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші заперечення апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 27 липня 2009 року залишити без зміни.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді