Справа № 820/1328/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

14 квітня 2016 р. №820/1328/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М. ,

при секретареві судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - Крицької Ю.О.,

представника відповідача - Мєхтієва Д.Б.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року ;

- скасувати рішення Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 22.02.2016 року № 2378/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року ;

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за лютий 2016 року ;

- скасувати рішення Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 17.03.2016 року № 3434/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за лютий 2016 року ;

- визнати податкові декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР", з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками поданими датою їх фактичного отримання;

- зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкових декларацій ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень - лютий 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС;

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку;

- зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, через що у відповідності до чинного законодавства позивачем було направлено шляхом електронного зв'язку податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року на підставі договору про визнання електронних документів. На підставі вказаного договору позивач зобов'язується подавати в електронній формі з дотриманням встановленого порядку податкову звітність та податкові накладні, що підлягають реєстрації у відповідності до п.201.10 ст. 201 ПК України, а державна податкова інспекції зобов'язується приймати і реєструвати зазначені електронні документи. Однак, вказаний договір відповідачем розірваний в односторонньому порядку з необґрунтованих причин, в результаті чого ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" позбавляється можливості реєструвати в електронному реєстрі податкові накладні та здати податкову звітність до контролюючого органу. При цьому позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що на теперішній час нормами чинного законодавства передбачено при розірванні договору про визнання електронних документів можливість направлення на адресу податкового органу податкової декларації в письмовій формі, позивач скористався таким правом та направив на адресу відповідача податкову декларацію з ПДВ за лютий 2016 року.

Представник позивача Крицька Ю.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача Мєхтієв Д.Б. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у відповідності та у спосіб визначений чинним законодавством.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" (далі - ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР") зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Західній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (а.с.17-23), є платником податку на додану вартість (а.с.26).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" визначено Набережна Нетіченська, 14, м. Харків, 61125 (а.с.24-25).

Судом встановлено, що між ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" та Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, укладено договір про визнання електронних документів від 16.09.2015 №160920151. Згідно п.1 зазначеного договору, предметом договору є визнання податкових документів, податних платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Також п.п..4 п. 6 зазначеного договору визначено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації (а.с.70-72). Зазначений договір було прийнято податковим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.73).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі зазначеного договору про визнання електронних документів було направлено податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року, яка була прийнята, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.18).

Проте, листом від 22.02.2016 №2378/10/20-33-11-03-06, за підписом заступника начальника Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Мамаєвої О.В. було повідомлено позивача про те, що надана 16.02.2016 податкова декларація з ПДВ за січень 2016 року заповнена з порушенням п. 48.3 ст.48 ПК України, а саме вказана в декларації податкова адреса не відповідає дійсності, у зв'язку з чим невизнана Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, як податкова звітність (а.с.68).

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, при направленні позивачем податкової накладної до податкового органу шляхом електронного зв'язку, відповідачем відмовлено у прийнятті вказаної накладної, оскільки позивачем порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме ЄДПОУ 39879926 можливо розірвано договір про визнання електронних документів, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.67).

Також судом встановлено, що на виконання позивачем вимог чинного законодавства направлено на адресу податкового органу поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення податкову декларацію з ПДВ за лютий 2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, листом від 17.03.2016 №3434/10/20-33-11-03-06, за підписом заступника начальника Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Мамаєвої О.В. було повідомлено позивача про те, що надана 15.03.2016 податкова декларація з ПДВ за лютий 2016 року заповнена з порушенням п. 48.3 ст.48 ПК України, а саме вказана в декларації податкова адреса не відповідає дійсності, у зв'язку з чим невизнана Західною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, як податкова звітність.

Перевіряючи правомірність дій відповідача під час неприйняття податкової звітності, судом встановлено наступне.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за №320/15011 (далі - Інструкція), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до п.2 Інструкції для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

При цьому, п.7.3, п.7.4 та п.7.5 Інструкції встановлено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п.7.6 Інструкції якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За приписами ст. ст. 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктом 49.10 ст. 49 ПК України вказано, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Як встановлено з досліджених у судовому засіданні податкових декларацій з податку на додану вартість за січень 2016 року та лютий 2016 року ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР", вказана податкова звітність складена з дотриманням приписів ст. 48 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, при вчиненні дій щодо неприйняття податкових декларацій ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за звітний податковий період січень - лютий 2016 року та додатками до них, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо неприйняття податкових декларацій з податку на додану вартість за звітний податковий період січень - лютий 2016 року з додатками до них, підлягають задоволенню.

При цьому згідно з пунктом 49.12 статті 49 ПК України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки відмова у прийнятті поданої декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації, така відмова може бути предметом розгляду в адміністративних судах України.

Відповідачем у разі оскарження до суду відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації є орган державної податкової служби, що надіслав відповідне повідомлення.

Наведена правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, в якому зазначено, що резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Таким чином, листи від 22.02.2016 №2378/10/20-33-11-03-06 та від 17.03.2016 №3434/10/20-33-11-03-06, за підписом заступника начальника Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Мамаєвої О.В. є рішенням податкового органу, що може бути оскаржено в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування рішень Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 22.02.2016 № 2378/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року та від 17.03.2016 №3434/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за лютий 2016 року належить задовольнити.

Відповідно до пункту 49.13 ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається прийнятою та отриманою органом державної податкової служби.

При цьому суд зазначає, що податкові декларації з ПДВ за звітний податковий період січень - лютий 2016 року з додатками до них фактично подані позивачем та отримані податковим органом 16.02.2016 та 15.03.2016, відповідно.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги про визнання протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області щодо невизнання податкових декларацій ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень та лютий 2016 року, достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень та лютий 2016 року з додатками, поданими датою їх фактичного отримання 16.02.2016 та 15.03.2016, відповідно.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за № 217/24994, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень:1) за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 4 грудня 2013 року № 760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 року за № 2193/24725; 2) за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19 вересня 2013 року № 493/815, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за № 1667/24199.

У разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України. На суми податкового боргу органом Міністерства доходів і зборів формуються податкові вимоги за формою та в порядку, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 576 "Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків".

Таким чином, наведені положення законодавства дають підставу для висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток та електронних баз податкової звітності правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету та задекларовані платником податків показники.

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання Західну ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області відобразити показники (дані) податкових декларацій ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень та лютий 2016 року, з додатками до них, в інформаційних базах ДФС є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №161020151 від 16.10.2015 року укладеного з ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР", судом встановлено наступне.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що на момент спірних правовідносин позивачем не змінено місцезнаходження, а саме статус відомостей про юридичну особу підтверджено.

Згідно п. 6 зазначеного договору про визнання елеронних документів визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

З моменту укладання договору усі попередні домовленості та укладені правочини між платником податків та органом ДПС з питань електронного обміну інформацією втрачають чинність.

Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

В ході судового розгляду судом встановлено, що умови вказаного договору відповідають умовам Типового договору про визнання електронних документів, що є додатком № 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєї згоди на розірвання договору не надавав, відповідне судове рішення не приймалось. Договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

При цьому суд зазначає, що умовами договору визначено, що контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у двох випадках: ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідно до абз.2 п.201.1 ст. 201 ПК України, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, до яких, зокрема, відноситься: ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Відповідно до п. 12.2 розд. ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками контролюючих органів, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням. (п. 12.3 розд. ХІІ Порядку).

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою. (п. 12.4 розд. ХІІ Порядку).

Згідно з абзацом першим п. 12.5 розд. ХІІ Порядку, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону. Повідомлення за формою № 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

В ході судового розгляду, відповідачем не надано жодного доказу щодо ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або відсутності позивача за місцезнаходженням, що слугувало б підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Відповідно до п.45.2 ст.45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 1 ст. 16, ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Поряд з цим, відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з ЄДР, на дату розірвання договору відомості про юридичну особу - позивача є підтвердженими.

Крім того, в матеріалах справи наявний договір оренди нежитлового приміщення від 01.03.2015 року та акт прийому - передачі до нього, з яких вбачається, що позивач орендує нежитлові приміщення, за адресою: м. Харків, Набережна Нетіченська, 14.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем 16.09.2015 року.

Отже, при розірванні договору про визнання електронних документів відповідач діяв не на підставі, не у межах наділених законодавцем повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №160920151 від 16.09.2015 року укладеного з ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" належить задовольнити.

З огляду на те, що визнано протиправність дій Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №160920151 від 16.09.2015 року, укладеного з ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР", та задля повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про зобов'язання Західної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області поновити договір №160920151 від 16.09.2015 року про визнання електронних документів, укладений з ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР".

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн., що підтверджується квитанцією від 17.03.2016 №30 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Скасувати рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 22.02.2016 № 2378/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за лютий 2016 року.

Скасувати рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 17.03.2016 №3434/10/20-33-11-03-06 про невизнання податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за лютий 2016 року.

Визнати податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР", з податку на додану вартість за січень 2016 року та лютий 2016 року з додатками поданими датою їх фактичного отримання 16.02.2016 та 15.03.2016, відповідно.

Зобов'язати Західну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" з податку на додану вартість за січень 2016 року та лютий 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС.

Визнати протиправними дії Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 16.09.2015 №160920151.

Зобов'язати Західну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області поновити договір про визнання електронних документів від 16.09.2015 №160920151.

Стягнути з Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРМЕС-ПРІОР" (, поштовий індекс 61125, м. Харків, Набережна Нетіченська, 14) у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 15 квітня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.