Справа № 409/613/16-а
Суддя: Полєно В. С.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №409/613/16-а
Пров.№2-а/409/8/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді: В.С. Полєно

при секретарі: В.М. Острогляд

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про призначення пенсії на пільгових умовах, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області в зв'язку з тим, що він має право на пільгову пенсію згідно ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", але управління ПФУ в Білокуракинському районі Луганської області незаконно йому відмовило в призначенні цієї пенсії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі, оскільки вважав, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Позивач в своїй позовній заяві посилався на те, що його загальний трудовий стаж за його підрахунками складає 28 років 05 місяців 02 дні. З них 14 років 04 місяці 02 дні складають трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ст.. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» як водія міського пасажирського транспорту. Однак звернувшись до управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області з заявою про призначення пільгової пенсії як водію міського пасажирського транспорту, йому було відмовлено в наданні такої пенсії у зв'язку з тим, що позивачем не надано повного пакету документів для розрахунку пільгового стажу, а також в певний період часу роботодавцем не було сплачено страхові внески. У зв'язку з чим позивач просить визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі щодо відмови в призначенні пільгової пенсії та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі призначити йому пенсію на пільгових умовах як водія міського пасажирського транспорту з 18 жовтня 2014 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення та просив його вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача надав суду аналогічні пояснення та наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Білокуракинському районі з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах. Однак, йому було відмовлено, оскільки за період роботи в Старобільському автопідприємстві № 12134 з 15.02.1983 р. по 17.06.1983р., з 02.03.1984 р. по 01.06.1989 р., в Старобільському АТП № 10907 з 26.09.1989 р. по 12.04.1994 р. відомості в трудовій книжці відсутні, а позивачем не було надано інших документів за зазначений вище період для підтвердження пільгового стажу. Крім того,не зараховано в пільговий стаж відповідно до уточнюючих довідок період роботи в 6-му автобусному парку з 01.01.1998 р. по 31.12.2002 р., оскільки за вказаний період не сплачено страхові внески.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, маючи загальний трудовий стаж більше 25 років, звернувся до управління Пенсійного фонду в Білокуракинському районі з метою оформлення пенсії на пільгових умовах.

Згідно пункту «з» статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" в редакції від 09.12.2012 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно записів в трудовій книжці № 13 від 15.02.1983 р., №23 від 26.09.1989 року позивач працював в Старобільському автопідприємстві № 12134 з 15.02.1983 р. по 17.06.1983 року, з 02.03.1984 р. по 01.06.1989 р., в Старобільському АТП № 10907 з 26.09.1989 р. по 12.04.1994 р.водієм 2 класу.

Згідно ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до наданих архівних довідок №1419-1422 від 24.12.2014 року, немає жодної інформації про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а міститься інформація лише про кількість відпрацьованих днів та розмір заробітної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що УПФ України в Білокуракинському районі дійшло правильного висновку щодо відмови зарахувати зазначений вище період в спеціальний трудовий стаж.

Щодо наявності спеціального струдового стажу за час роботи в 6-му автобусному парку «Мосгортрансу», суд, проаналізувавши наявні докази в справі та заслухавши доводи сторін, приходить до наступного.

Для призначення пенсії на пільгових умовах УПФУ в Білокуракинському районі зарахував позивачу строк в період роботи з 24.05.1994 по 25.06.1994, з16.07.1994 по 19.09.1994, з 21.10.1994 по 16.12.1994, з 17.01.1995 по 29.03.1995, з 22.04.1995 по 27.06.1995, з 29.07.1995 по 14.09.1995, з 16.10.1995 по 16.11.1995, з 16.12.1995 по 12.03.1996, з 01.05.1996 по 02.05.1996, з 14.09.1996 по 11.02.1997, з 06.07.2003 по 11.11.2003, з 25.11.2003 по 16.04.2004, з 01.05.2004 по 09.07.2004, з 15.07.2004 по 19.08.2004, з 01.09.2004 по 14.11.2004, з 25.11.2004 по 07.11.2005, з 27.01.2006 по 12.04.2006, з 16.04.2006 по 28.06.2009, з 07.07.2009 по 28.06.2010, з 30.09.2010 по 04.12.2010, з 13.12.2010 по 28.06.2011, з 20.07.2011 по 17.06.2012, з 03.07.2012 по 03.10.2012, з 13.10.2012 по 21.05.2013, з 28.05.2013 по 03.03.2014, з 19.03.2014 по 02.12.2014 року.

Однак не зараховано період роботи в 6-му автобусному парці м. Москви з 01.01.1998 по 31.12.2002 року, оскільки відповідно до наданих позивачем уточнюючих довідок №37-39 від 15.12.2014 року, виданої архівом «Мосгортрансу» за вказаний період не сплачено страхові внески.

Суд не може погодитися із запереченням відповідача у справі з огляду на таке.

Відповідно до ст.. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., підписаної Україною та Російською Федерацією, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Відповідно до ст.6 зазначеної вище угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Таким чином трудовий стаж, набутий за межами України враховується при призначенні пенсії, в тому числі на пільгових умовах, відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.. 11 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийнятого 09.07.2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до ст.. 1 зазначеного вище закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ цього ж закону особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, суд вважає, що УПФУ в Білокуракинському районі неправомірно відмовило позивачу у невключенні періоду роботи 6-му автобусному парці м. Москви з 01.01.1998 по 31.12.2002 року через несплату страхових внесків, оскільки законодавством України передбачена обовязкова сплата страхових внесків до Пенсійного фонду та добровільна участь громадян України, які працюють за кордоном в добровільному пенсійному страхуванні, лише з 2004 року.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.162 Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію».

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає дії УПФ в Білокуракинському районі незаконними у відмові в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та визнати за ним право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 12 років 6 місяців.

Враховуючи наведене, керуючись ст..ст. 1,6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. ст.ст. 7, 13, 62, 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за вiдсутностi трудової книжки або вiдповiдних записів у ній затвердженому постановою Кабінету Мiнiстрiв України № 637 від 12.08.1993 р., ст.ст. 2,11, 17, 18, 71,86,94, 159, 160, 161, 163, 167,183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області при призначенні пенсії на пільгових умовах - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 такими, що суперечать вимогам закону, поновити порушене його право, та визнати за ним право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і при пільговому стажі роботи не менше 12 років 6 місяців.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області призначити та оформити належним чином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 12 років 6 місяців в період з 18 жовтня 2014 року.

Допустини негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Білокуракинський районний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги обчислюється з моменту отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_2