Справа № 813/2938/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/49531/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» до Управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування розрахунку за касаційною скаргою Державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року Державне підприємство (далі - ДП) «Дашавський завод композиційних матеріалів» звернулося до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області, в якому просило визнати протиправними та скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, надані Управлінням Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області супровідними листами, а саме, від 22 січня 2014 року № 741/04/40 на суму 1098,30 грн., від 24 січня 2014 року № 892/04-40 на суму 3624,50 грн., від 12 грудня 2014 року №12950/04-40 на суму 55 258,92 грн. та від 17 грудня 2014 року №13109/04-40 на суму 466,53 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року позовну заяву ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розрахунків від 22 січня 2014 року № 741/04/40 та від 24 січня 2014 року № 892/04-40 залишено без розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що за період роботи особи в шкідливих умовах праці до 01 січня 1992 року підприємства витрати на виплату і доставку пільгових пенсій не відшкодовують, а відшкодовують їх лише за період роботи особи в шкідливих умовах праці після 01 січня 1992 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 грудня 2014 року та 17 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області супровідними листами №12980/04-40 та 13109/04-40 направлено ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відшкодування сум виплат по пільгових пенсіях з грудня 2014 року.

Вважаючи, що в розрахунках відповідача невірно встановлено 100% відшкодування підприємством пільгових пенсій за осіб, які працювали в шкідливих умовах праці, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки працівникам ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» пенсії призначені відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі пенсії підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. Пунктом «а» цієї статті встановлено, що особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, пенсія призначається відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо особа набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до 01 січня 1992 року і після цієї дати не працювала на зазначених роботах.

Особі, яка до і після 01 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списком № 1, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії вказаним особам призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 01 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що оскільки працівникам ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» пенсії призначені відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі пенсії підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

При цьому, стаття 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на яку посилається позивач, застосовується в тому випадку, коли особа набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01 січня 1992 року, і після цієї дати не працювала на цих роботах.

Також колегія суддів зазначає, що розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, є формою реалізації пенсійним органом своїх владних управлінських функцій, а не актами індивідуальної дії, у зв'язку з чим не можуть бути окремим предметом оскарження в адміністративній справі, оскільки зазначені розрахунки не носять обов'язкового характеру для виконання позивачем та не тягнуть за собою безспірне стягнення вказаних у розрахунках сум. Вказані суми стягуються в судовому порядку. Позивач не позбавлений права надавати заперечення проти такого розрахунку при розгляді справи щодо стягнення сум на підставі розрахунків.

Доводи та мотиви, викладені позивачем у касаційній скарзі, не ґрунтуються на законі, були перевірені судами першої та апеляційної інстанцій і їм дана належна правова оцінка.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало