Справа № 812/98/16
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Тетяна Григорівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року справа №812/98/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Святодух О.Б.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з'явився

відповідач: Горбенко Є.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 812/98/16 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В .) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправними дії щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та щодо винесення наказу №2739 від 01.11.2015 року та винесення наказу №393 о/с від 05.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; визнання протиправними та скасування наказів ГУМВС України у Луганській області №2739 від 01.11.2015 року та №393 о/с від 05.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлення на посаді заступника начальника слідчого відділення Краснодонського ГУМВС України в Луганській області з 26.08.2015 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач зазначив, що згідно до вимог ч.1 ст. 38 КЗпП України у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічноговіку, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Наведена норма не потребує будь-якого підтвердження необхідності догляду за дитиною, а тому висновок суду першої інстанції щодо необхідності надання медичного висновку, позивач вважає помилковим. Позивач також зазначив, що її відсутність на роботі є наслідком несвоєчасного звільнення. У разі виходу на роботу вважалося б, що позивач відмовився від своєї законної вимоги звільнитися. Позивач не мав наміру, а також не мав можливості працювати з поважних причин, оскільки доглядав за своєю малолітньою дитиною. Крім того, при винесені рішення судом першої інстанції залишено без уваги наявність суперечностей між наказом ГУМВС України у Луганській області №2739 від 01.11.2015 року та наказом ГУМВС України у Луганській області №393 о/с від 05.11.2015 року. Так, наказ ГУМВС України у Луганській області №2739 від 01.11.2015 року не відповідає вимогам ч.3 ст. 184 КзПП України, однак судом не скасований.

Позивачем разом з апеляційної скаргою заявлено клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутністю.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, майор міліції, працювала на посаді заступника начальника слідчого відділу Краснодонського РВ УМВСУ у Луганській області в органах внутрішніх справ з 2001 року .

Наказом ГУМВС України у Луганській області від 26.08.2014р. № 247 о/с позивачу з 26.08.2014р. по 25.08.2015р. надано відпустку по догляду за дитиною до досягненню нею 6-ти річного віку .

Позивачем до ГУМВС України у Луганській області подано рапорт від 03.08.2015р. на звільнення з органів внутрішніх справ України за власним бажанням під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею 6-ти річного віку, який зареєстровано 04.08.2015р. за № 4237.

Листом від 18.08.2015р. за № 6/2-3912 відповідач повідомив позивача про те, що ГУМВСУ не заперечує щодо звільнення за умов відпрацювання 3-х місячного терміну відповідно до п.68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, після виходу з відпустки по догляду за дитиною. Одночасно зазначено, що у випадку не виходу на службу без поважних причин її буде звільнено з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом з органів внутрішніх справ України.

У зв'язку із невиходом позивача на роботу після закінчення відпустки по догляду за дитиною, наказом ГУМВС України у Луганській області № 265 від 15.10.2015 призначено проведення службового розслідування, під час якого позивачем надано письмові пояснення від 20.10.2015р., у яких зазначено, що рапортом від 03.08.2015р. вона просила керівництво звільнити її за власним бажанням під час перебування в декретній відпустці через необхідність догляду за дитиною. Вважала, що відповідно до п. 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та ст. 38 КЗпП України вона має переважне право на звільнення у той термін, у який просить. Також зазначено, що їй відомо результати розгляду вказаного рапорту з листа ГУМВС, у якому зазначено вимогу про відпрацювання 3-х місяців перед звільненням. Зазначила, що до роботи вона не приступала у зв'язку з тим, що її дитина хворіє та потребує додаткового догляду.

За наслідками проведеного службового розслідування, наказом ГУМВС України у Луганській області від 01.11.2015р. № 2739 «Про покарання заступника начальника Краснодонського РВ ГУМВСУ ОСОБА_4» зафіксовано факт порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у тривалому невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, вирішено звільнити позивача з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Луганській області № 393 о/с від 05.11.2015 р. позивача звільнено з органів внутрішніх справі у запас Збройних сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції, наказом ГУМВС України в Луганській області № 4 о/с від 14.03.2016р. внесено зміни до наказу № 393 о/с від 05.11.2015, а саме - змінено підстави звільнення позивача «вважати звільненою за п. 64 «ж» (за власним бажанням) на підставі рапорту від 03.08.2015р. та рапорту начальника ВЮЗ від 14.03.2016р.».

Наказ ГУМВС України у Луганській області від 01.11.2015р. № 2739 «Про покарання заступника начальника Краснодонського РВ ГУМВСУ ОСОБА_4» залишений без змін.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно п.68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. №114 (надалі Положення), особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

За приписами п.10 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

У п.17 Положення визначено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 38 Кодексу Законів про працю України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Наведена норма не містить в собі вимоги щодо підтвердження медичним висновком необхідність догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що ст..38 Кодексу Законів про працю України передбачено право працівника на розірвання трудового договору у строк, про який він просить, лише якщо медичним висновком підтверджено необхідність догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, колегія суддів вважає помилковим.

Як вже було встановлено, наказом ГУМВС України в Луганській області № 4 о/с від 14.03.2016р. внесено зміни до наказу № 393 о/с від 05.11.2015р., а саме - змінено підстави звільнення позивача «вважати звільненою за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) на підставі рапорту від 03.08.2015р. та рапорту начальника ВЮЗ від 14.03.2016р.».

Враховуючи, що наведеним наказом позивача було звільнено за власним бажанням на підставі рапорту від 03.08.2015р., колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову в частині скасування наказу ГУМВС України у Луганській області від 01.11.2015р. № 2739 «Про покарання заступника начальника Краснодонського РВ ГУМВСУ ОСОБА_4», яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не подавала рапорт про відкликання рапорту від 03.08.2015р., що підтверджено позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції;після зміни відповідачем причини звільнення на поновленні на посаді не наполягала, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в частині поновлення на посаді.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для часткового скасування постанови та прийняття в цій частині нової постанови.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 812/98/16 - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 812/98/16 - скасувати в частині відмови у задоволені позову про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та скасування наказу №2739 від 01.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області щодо звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та скасування наказу №2739 від 01.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області щодо звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №2739 від 01.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В інший частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 812/98/16 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15 квітня 2016 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 19 квітня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.