Справа № 159вр-15/2а/0470/3919/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/51979/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_4 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, встановлення способу та порядку виконання судового рішення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення компенсації за моральну шкоду,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вказаною заявою, в якій просив: поновити строк пред'явлення виконавчого листа № 2а/0470/3919/12 до виконання; встановити термін, спосіб і порядок виконання судового рішення; зобов'язати Нікопольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплатити заробітну плату за час його вимушеного прогулу з 15 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, із урахуванням індексу споживчих цін Державної служби статистики України, та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини заробітної плати починаючи з 27 березня 2015 року; стягнути з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області компенсацію за моральну шкоду у розмірі 3719 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року заяву задоволено частково. Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 04 листопада 2014 року у справі №2а/0470/3919/12 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до 11 березня 2016 року.

Встановлено порядок виконання судового рішення у справі № 2а/0470/3919/12 від 28 серпня 2012 року щодо зобов'язання стягнути з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме, ухвалено вважати: час вимушеного прогулу ОСОБА_4 з 14 березня 2012 року (дата звільнення) по 27 лютого 2015 року (дата поновлення); здійснити стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_4 з урахуванням коштів, виплачених останньому Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з 14 березня 2012 року (дата звільнення) по 27 лютого 2015 року (дата поновлення). У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та постановлено нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_4 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 04 листопада 2014 року у справі № 2а/0470/3919/12 до 11 березня 2016 року.

Встановлено спосіб і порядок виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року у справі № 2а/0470/3919/12 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу шляхом стягнення з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, яка є правонаступником Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби, на користь ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2012 року по 28 серпня 2012 року (включно) у сумі 15 694,29 грн. без урахування прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та залишити в силі ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 листопада 2014 року ОСОБА_4 отримав виконавчий лист № 2/180/585/2014, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу. Строк пред'явлення виконавчого листа до 11 березня 2015 року.

23 січня 2015 року ОСОБА_4 з метою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року в частині стягнення з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу подав до Управління Державної казначейської служби України у м. Нікополі Дніпропетровської області заяву про виконання рішення та виконавчий лист по справі №2а/0470/3919/12.

За наслідками розгляду вказаної заяви Управлінням Державної казначейської служби України у м. Нікополі Дніпропетровської області було надано відповідь від 28 січня 2015 року № 02-26/81, в якій вказано, що у виконавчому листі по справі №2а/0470/3919/12 не зазначена сума коштів, яку необхідно перерахувати стягувачу, у поданій заяві відсутні реквізити банківського рахунку, на який слід перерахувати кошти, що не дає можливості органу казначейства здійснити стягнення, у зв'язку з чим подані ОСОБА_4 документи повернуті для вирішення питання щодо внесення відповідних доповнень в рішення суду.

22 січня 2015 року позивач звернувся до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби з заявою щодо надання розрахунку заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, а саме, за період з 15 березня 2012 року по 2015 рік.

Листом від 27 лютого 2015 року №4523/Б-2/з/04-07-05-067 Нікопольська об'єднана державна податкова інспекція повідомила ОСОБА_4 про неможливість надання розрахунку заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, оскільки судом не визначено період, за який необхідно виплатити таку заборгованість.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого у справі №2а/0470/3919/12, з обставин, які не залежали від нього. При цьому суд дійшов висновку про те, що часом вимушеного прогулу ОСОБА_4 є період з 14 березня 2012 року по 27 лютого 2015 року.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про наявність поважних причин для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та необхідність встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року, з урахуванням того, що часом вимушеного прогулу позивача є період з 14 березня 2012 року по 28 серпня 2012 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи, що судами попередніх інстанцій було встановлено пропуск позивачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з обставин, які не залежали від нього, та беручи до уваги, що ним вживались заходи з метою примусового виконання рішення суду, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та поновлення цього строку.

Згідно частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємства, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Тобто, встановленням способу і порядку виконання рішення є прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. Встановлюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті.

Як вірно було встановлено судами попередніх інстанцій, згідно резолютивної частини постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року суд стягнув з Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу. Проте, судом не було зазначено період, за який позивачу необхідно виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та її суму, що фактично робить неможливим виконання судового рішення в цій частині.

Таким чином, враховуючи положення статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо необхідності встановлення способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року в частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

При цьому, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов вірного висновку, що часом вимушеного прогулу ОСОБА_4 є період, який був предметом дослідження під час ухвалення Дніпропетровським окружним адміністративним судом постанови від 28 серпня 2012 року, а саме, з 14 березня 2012 року (дата незаконного звільнення) по 28 серпня 2012 року (дата ухвалення рішення про поновлення на роботі).

Доводи та мотиви, викладені позивачем у касаційній скарзі, не ґрунтуються на законі, були перевірені судами першої та апеляційної інстанцій і їм дана належна правова оцінка.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало