Справа № 818/226/16
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 р. Справа №818/226/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта ДПС України, начальника ІІ відділення ІПС Відділу прикордонної служби "Конотоп" Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України Баранова Артема Ігоровича, Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який він та його представник підтримали у судовому засіданні, мотивуючи вимоги тим, що позивач є дідом малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.06.2015 року в пункті перетину державного кордону "Конотоп" відповідачем Барановим А.І. було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що згода батька, видана нотаріусом Російської Федерації не дійсна, оскільки не завірена у закордонній дипломатичній установі України. Вважає таке рішення протиправним. Відповідачем при прийнятті рішення порушено вимоги ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифіковану Законом України № 240/94-ВР. Просить визнати протиправним та скасувати рішення.

Представник відповідача - Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що право засвідчувати згоду батьків за кордоном мають посадові особи консульських установ України. Відповідно до ст. 54 Розділу 7 Консульського статуту України органи України приймають документи і акти, складені за участю властей консульського округу, лише за наявності консульської легалізації. Консульська легалізація не відноситься до категорії спеціального посвідчення. Рішення є правомірним, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.06.2015 року відповідачем прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11). Рішення складене на підставі абз 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України з причини того, що під час прикордонного контролю була пред'явлена згода батька, видана нотаріусом Російської Федерації, не дійсна для перетину державного кордону у зв'язку з не завіренням її у закордонній дипломатичній установі України, згідно глави І Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Як встановлено судом, згода батька на перетин державного кордону України ОСОБА_3 Даніілом посвідчена нотаріусом Люберецького нотаріального округу Московської області Російської Федерації (а.с. 10).

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з, зокрема, Російською Федерацією. 7 жовтня 2002 року в м. Кишинів укладено Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 120 Конвенції між державами - учасницями Конвенції 2002 року припиняє свою дію Конвенція 1993 року та Протокол до неї від 28 березня 1997 року. Однак, Конвенція 1993 року та Протокол до неї 1997 року продовжуватимуть застосовуватися у відносинах між державами - учасницями цих міжнародних договорів та державами, для яких не набрала чинності Конвенція 2002 року.

Станом на день розгляду справи Конвенція про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 2002 року не ратифікована Верховною Радою України. Тобто, для України зазначена Конвенція чинності не набула, а відтак діють лише Конвенція 1993 року та Протокол до неї 1997 року.

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року документи, які на території однієї з Договірних сторін виготовлені або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції та за встановленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без будь - якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документ, мають на територіяї інших Договірних Сторін доказову силу офіційних документів.

Під час перетину державного кордону відповідачу було надано нотаріально посвідчену згоду батька, яка має всі необхідні реквізити та у відповідності до вимог Конвенції повинна бути прийнята відповідачем, як належний документ для перетину державного кордону України. Посилання відповідача на вимоги Консульського статуту України суд вважає необгрунтованим.

Відповідно до статті 54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України від 2 квітня 1994 року N 127/94 консул легалізує документи і акти, складені за участю властей консульського округу, або такі, що виходять від цих властей. Органи України приймають такі документи і акти на розгляд лише при наявності консульської легалізації, якщо інше не передбачено законодавством України або міжнародним договором, учасниками якого є Україна і держава перебування. Консульська легалізація полягає в установленні і засвідченні справжності підпису, повноважень посадової особи, яка підписала документ чи акт або засвідчила попередній підпис на них, справжності відбитка штампа, печатки, зразки яких отримано консулом офіційним шляхом від компетентних органів держави перебування.

Міжнародним договором, учасником якого є Україна (Конвенцією про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року) передбачено прийняття документів на територіях Договірних сторін без спеціального посвідчення, яким є консульська легалізація, тому вимога посвідчувати в консульській установі України нотаріальну згоду батька на перетинання державного кордону України ОСОБА_3 є безпідставною. За таких обставин, суд вважає, що рішення від 24.06.2015 року про відмову ОСОБА_3 в перетинанні державного кордону України, прийняте протиправно та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта ДПС України, начальника ІІ відділення ІПС Відділу прикордонної служби "Конотоп" Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України Баранова Артема Ігоровича, Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку від 24 червня 2015 року ОСОБА_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетний асигнувань на утримання Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України 551 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом та 3000 (три тисячі) грн. витрат на оплату правової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко