Справа № 808/577/16
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року (15 год. 45 хв.)Справа № 808/577/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Р.В. Сацького,

за участі секретаря судового засідання А.В. Фесик,

за участі представників сторін

від позивача: Клименко О.О.,

від відповідача: Шавло Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі»

до: Гусятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, та № від 10.09.2015, № від 30.10.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колексі» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Колексі», товариство) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Гусятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області (далі - відповідач, Гусятинська ОДПІ, податковий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень № , та № від 10.09.2015, № від 30.10.2015.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до норм п. 14.1.181 ст. 14, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.7, 201.8, 201.10 ст. 200 Податкового кодексу України господарські операції з продавцями ФГ «Козеріг», ТОВ «Інтерлайф ЛТД», ТОВ «КРАЛЛ ГРУП», СФГ «Вікторія», ТОВ «НУРДО ГРУП», ТОВ «СЕРАТОН», ТОВ «СИСТЕМ АБС», мали реальний характер, факти отримання ТОВ «Колексі» послуг оформлені документально та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними Договорами за період, що перевірявся, підтверджуються з урахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій. Також позивач вважає, що податковий орган формально підійшов до встановлення правомірності формування товариством податкового кредиту.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, з підстав зазначених у позові. Додатково зазначив, що висновки податкового органу по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки попереднього акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення товариством податкового законодавства за відносинами із контрагентами та підставою для прийняття спірних рішень. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав зазначених у письмових заперечень. Пояснив, що ТОВ «Фірма Династія» та ТОВ «Будівельна механізована компанія» не реєструвало розрахунок коригування від 01.08.2015 № 9 та розрахунок коригування від 10.06.2015 № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, податкові накладні отримані ТОВ «Колексі» від СФГ «Вікторія», ФГ «Козеріг», ТОВ «Інтерлайф ЛТД», ТОВ «КРАЛЛ ГРУП», ТОВ «НУРДО ГРУП», ТОВ «СЕРАТОН», ТОВ «СИСТЕМ АБС» зареєстровані продавцями 11-13 серпня 2015 року, з порушенням строку, передбаченого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Також представник відповідача зазначив про безпідставність посилання позивача на факт реальності здійснених господарських операцій з вище переліченими контрагентами, оскільки контролюючим органом в акті камеральної перевірки не встановлювались факти нереальності господарських операцій з зазначеними контрагентами. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

21.08.2015 начальником відділу оподаткування юридичних осіб проведено камеральну перевірку ТОВ «Колексі» з питань податкової звітності з податку на додану вартість за червень, травень 2015 року.

При перевірці використано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації з ПДВ за травень 2015 року та податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року.

Висновками акту перевірки № 300/1904-1501-39335628 (далі - акт № 300), встановлено порушення ТОВ «Колексі» по податку на додану вартість:

- уточнюючого розрахунку до декларації по ПДВ за травень 2015 року:

п. 192.1, 192.3 ст. 192, п. 200.2 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового зобов'язання на 266 846 грн., відповідно завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 224 463 грн. та занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 42 383 грн.;

- декларації по ПДВ за червень 2015 року:

п. 192.1 ст. 192, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2 та п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового зобов'язання на 89 669 грн., завищено суму податкового кредиту з ПДВ на 31 475 793 грн., відповідно завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 11 986 072 грн. та занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 19 579 390 грн.;

пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 с. 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання податкової декларації по ПДВ за червень 2015 року.

На підставі акту перевірки відповідачем 10.09.2015 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «В4»), яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації від 13.08.2015 за № за червень 2015 року на суму 12 210 535 грн.;

- № (форма «Р»), яким ТОВ «Колексі» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 29 432 829,50 грн., у тому числі за основним платежем 19 621 773 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 9 811 056,50 грн.;

- № (форма «Р»), яким позивачу по податку на додану вартість визначено штрафні (фінансові) санкції на суму 1 221 083,70 грн.

Товариство здійснювало оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень за процедурою адміністративного оскарження, передбаченою, ст. 56 Податкового кодексу України.

24.09.2015 позивач звернувся до Головного управління ДФС в Тернопільській області із скаргою на зазначені податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015.

16.10.2015 Головне управління ДФС у Тернопільській області винесено рішення № 1623/10/19-00-10-01-06/10402, яким збільшено основний платіж на 8 849 грн. та штрафну (фінансову) санкцію на 4 424,50 грн., визначені в податковому повідомленні-рішенні від 10.09.2015 № та залишено без змін податкові повідомлення-рішення Гусятинської ОДПІ від 10.09.2015 № , № , а скаргу платника залишено без задоволення.

29.10.2015 ТОВ «Колексі» надіслано на адресу Державної фіскальної служби скаргу вих. № 28/10/2015-1 від 28.10.2015 на податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015 за № , № та № .

30.10.2015 відповідачем, на підставі акту перевірки № 300 та рішення про розгляд скарги від 16.10.2015 № 1623/10/19-00-01-06/10402, прийнято податкове повідомлення-рішення № (форма «Р»), яким ТОВ «Колексі» збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 13 273,50 грн., у т.ч. за основним платежем 8 849 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 4 424,50 грн.

13.11.2015 позивач направив до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області скаргу на податкове повідомлення-рішення від 30.10.2015 за № , проте рішення податкового органу залишено без змін.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Судом встановлено, що ТОВ «Колексі» () зареєстроване Збаразьким районним управлінням юстиції 05.08.2014 за № 0001031. Взято на податковий облік в органах ДПС 06.08.2014 за № 36. Зареєстроване платником ПДВ з 11.08.2014, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200185472.

Згідно уточнюючого розрахунку № ТОВ «Колексі» до декларації по податку на додану вартість за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 ТОВ «Колексі» задекларовано збільшення податкового зобов'язання на 42 383 грн. та зменшено податкові зобов'язання ПДВ через розрахунок коригування № 9 від 01.08.2015 до податкової накладної № 8 від 19.05.2015 по взаємовідносинах з ТОВ «Фірма «Династія» (, ІПН 95) на суму ПДВ 266 846 грн., обсяг постачання 1 334 231 грн.

При цьому ТОВ «Колексі» визначено порушення п. 192.1, п. 192.3 ст. 192 Податкового кодексу України за те, що ТОВ «Фірма «Династія» не реєструвало розрахунок коригування від 01.08.2015 за № 9 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що вплинуло на заниження податкового зобов'язання з ПДВ ТОВ «Колексі» в сумі 266 846 грн.

Згідно уточнюючого розрахунку по ПДВ з 01.05.2015 по 31.05.2015 до декларації за травень 2015 року (акт перевірки від 20.07.2015 за № 212/1904-1501-39335628) зменшено суму податкового кредиту на суму 4 704 380 грн., внаслідок чого збільшено податкове зобов'язання по податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету в сумі 4 704 078 грн. та зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 302 грн.

Згідно поданого уточнюючого розрахунку по ПДВ за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 за травень 2015 року задеклароване від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду р. 19 в сумі 156 969 грн.

Камеральною перевіркою достовірності відображення позитивного та від'ємного значень різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за травень 2015 року встановлено позитивне значення в сумі 42 383 грн.

За період з 01.06.2015 по 30.06.2015 ТОВ «Колексі», відповідно до даних декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року за № та даних Додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року, задекларовано податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 19 579 390 грн., обсяг поставки 97 896 952 грн., та зменшено податкове зобов'язання розрахунком коригування від 10.06.2015 за № 2 до податкової накладної № 1 від 10.06.2015 в сумі ПДВ 89 669 грн. (обсяг постачання 448 344 грн.), по взаємовідносинах із ТОВ «Будівельна механізована компанія» (), який не зареєстровано покупцем в Єдиному реєстрі податкових накладних, що вплинуло на заниження податкового зобов'язання в сумі 89 669 грн.

Крім того, до податкової декларації за червень 2015 року ТОВ «Колексі» задекларовано податковий кредит по ПДВ в сумі 31 484 642 грн., тобто до податкового кредиту віднесено суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації. Ці податкові накладні виписані у червні 2015 року, а зареєстровані в серпні 2015 року, чим порушено п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

У самому акті перевірки досліджувались наступні податкові накладні, по взаємовідносинам з наступними контрагентами:

- ФГ «Козерог» від 30.06.2015 за №№ 39/2, 40/2, 41/2, 42/2, 43/3, 44/2, 45/2, 46/2, 47/2, 48/2 на загальну суму 41 666 670 грн., сума ПДВ - 8 333 333 грн.;

- ТОВ «Інтерлайф ЛТД» від 30.06.2015 за №№ 1, 2, 3, 4 на загальну суму 15 166 668 грн., сума ПДВ - 3 033 333,50 грн.;

- ТОВ «Кралл Груп» від 30.06.2015 за №№ 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 на загальну суму 15 166 668 грн., сума ПДВ - 3 033 333,50 грн.;

- СФГ «Вікторія» від 30.06.2015 за №№ 191/2, 192/2, 190/2, 9, 194/2, 196/2, 197/2, 198/2, 199/2, 200/2, 201/2 на загальну суму 45 833 337 грн., сума ПДВ - 9 166 666,30 грн.;

- ТОВ «Нурдо Груп» від 30.06.2015 за №№ 30, 33, 31, 32, 36, 34, 35, 37, 43, 38, 39, 46, 41, 40, 42, 49, 44, 45, 47, 48, 50, 16, 19, 18, 14, 15, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 51 на загальну суму 15 166 667,86 грн., сума ПДВ - 3 033 333,22 грн.;

- ТОВ «Сератон» 30.06.2015 за №№ 2, 1, 8, 3, 6, 13, 4, 5, 12, 14, 7, 15, 10, 9, 11, 19, 17, 23, 16, 18, 20, 21, 22, 24, 32, 25, 27, 26, 28, 29, 31, 36, 30, 34, 33, 35, 37 на загальну суму 15 166 667,80 грн., сума ПДВ - 3 033 333,22 грн.;

- ТОВ «Систем АБС» 30.06.2015 за №№ 2, 4, 1, 6, 9, 5, 3, 11, 13, 8, 14, 15, 10, 7, 16, 18, 20, 12, 19, 17, 26, 24, 25, 21, 22, 23, 30, 27, 28, 29 на загальну суму 12 006 543,50 грн., сума ПДВ - 2 401 308,4 грн.

Загальна сума перелічених господарських операцій дорівнює 160 173 211,60 грн., сума ПДВ - 32 034 641,63 грн.

Усі зазначені податкові декларації зареєстровані продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних 11-13 серпня 2015 року.

Дані факти підтверджуються і самим актом перевірки № 300. Разом із тим, акт перевірки не містить будь яких недоліків зазначених документів.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії договорів укладених з зазначеними контрагентами, а саме:

- договір про надання послуг № 01/06/15-ФГК-К від 01.06.2015 укладений з ФГ «Козерог»;

- договір про виконання робіт № 02/06/2015 від 02.06.2015 укладений з ТОВ «Інтерлайф ЛТД»;

- договір про виконання роботи № 020620151 від 02.06.2015 укладений з ТОВ «Коралл Груп»;

- договір про надання послуг передпродажної підготовки та технічного обслуговування транспортних засобів та сільськогосподарської техніки від 01.06.2015 № 01/06/15-ФГВ-К укладений з СФГ «Вікторія»;

- договір про виконання робіт № 0206152 від 02.06.2015 укладений з ТОВ «Нурдо Груп»;

- договір про виконання робіт № 02/06/15-КГ-К від 02.06.2015 укладений з ТОВ «Сератон»;

- договір про надання послуг № 02/06/2015 від 02.06.2015 укладений з ТОВ «Систем АБС».

За період з 01.06.2015 по 30.06.2015 ТОВ «Колексі» задеклароване від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 11 986 072 грн. В рядку 20.1 «Значення рядка 24 декларації» попереднього звітного періоду та відповідно в рядку 20 відобразило від'ємне значення від'ємне значення в сумі 224 765 грн., яке зменшено актами перевірки від 20.07.2015 за № 212/1904-1501-39335628 на 302 грн. та 21.08.2015 за № 300/1904-1501-39335628 на 224 463 грн.

Камеральною перевіркою достовірності відображених показників суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2015 року встановлено його завищення на 12 210 837 грн. (в тому числі зменшено актом камеральної перевірки від 20.07.2015 № 212/1904-1501-39335628 на 302 грн.) та занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 19 579 390 грн.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2. ст. 200 ПК України).

Згідно п. 201.4. ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

В п. 201.7. ст. 201 ПК України зазначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 від 16.07.1999 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що податкова накладна як звітний податковий документ, що є підставою для включення покупцем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), має таке юридичне значення при обов'язковій умові нарахування податку та виписування податкової накладної особою, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Отже, при дослідженні факту здійснення господарської операції мають досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Разом з цим, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Суд зазначає, що акт перевірки № 300 не містить недоліків первинних документів ТОВ «Колексі», з чим також погоджується і представник податкового органу.

Пунктом 198.6. ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.192.3 ст.192 ПК України результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно п.192.1.ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Слід також зазначити, що згідно зі статтею 201 ПК обов'язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів (послуг), а не платника податку, який формує податковий кредит, і при цьому зазначена стаття не містить імперативних приписів про неприйнятність цих документів через несвоєчасність (не у день надання) внесення їх до Реєстру.

У серпні 2015 року після виявлення ТОВ «Колексі» вищенаведеного помилкового зменшення податкового кредиту з ПДВ було вжиті заходи до приведення звітності з ПДВ у відповідність до вимог ПК України, про що і подано уточнюючий розрахунок.

Відповідно до п.50.1. ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Суд звертає увагу на п. 50.3 ст. 50 Податкового кодексу України, яким визначено, що у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Як встановлено судом, відповідачем вже здійснювалась перевірка за травень 2015 року, за результатами якої складено Акт від 20.07.2015 № 212/1904-1501-39335628.

Однак, відповідач своїм правом на проведення позапланової перевірки ТОВ «Колексі» не скористався, всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення не з'ясував.

Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 (який діяв підчас спірних правовідносин) затверджено «Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», тобто при оформленні результатів перевірок посадові особи зобов'язані дотримуватися вимог цього Порядку. Згідно пп. 4, 5, 6 розділу І Порядку, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства, факти виявлених порушень викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

За кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків та зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення (пункт 5.2. розділу ІІ Порядку).

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд зазначає, що дослідження та аналіз первинних документів платника податків при проведенні податковими органами документальних перевірок є обов'язковим, що у свою чергу не було зроблено Гусятинською ОДПІ при проведенні камеральної перевірки, за результатами якої складені вказані податкові повідомлення-рішення.

Згідно пп. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу

Рішеннями Європейського суду з прав людини «Інтерсплав проти України» (2007 р., заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 р., заява 15.09.2015 № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 р., заява № 6689/03) визначено, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, судом встановлено, що висновки, викладені в акті перевірки, зроблені без достатнього вивчення первинних документів позивача, належних та допустимих, в розумінні ст. 70 КАС України, доказів на підтвердження судження суб'єкта владних повноважень про порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності акт перевірки не містить.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Надаючи правову оцінку спірному рішенню відповідача суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем суду не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, висновки податкового органу щодо заниження ТОВ «Колексі» суми податкового зобов'язання на 266 846 грн., завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 224 463 грн. та заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 42 383 грн. у травні 2015 року та заниження суми податкового зобов'язання на 89 669 грн., завищення суми податкового кредиту з ПДВ на 31 475 793 грн., завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 11 986 072 грн. та заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 19 579 390 грн. у червні 2015 року є неправомірними та не узгоджуються з нормами діючого законодавства.

Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Колексі» підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015 за № , № , № та від 30.10.2015 № скасуванню.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Крім того, ухвалою суду від 15.02.2016 судом було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

При зверненні до суду розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем становив 643 165,83 грн.

Частиною 2 статті 85 КАС України передбачено, що витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Так, якщо позивачу було відстрочено сплату судового збору, тоді у разі задоволення позову, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 98 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Керуючись статтями 69-71, 158, 160-164 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, , № від 10.09.2015, № від 30.10.2015 прийняті Гусятинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Стягнути з Гусятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області в дохід Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 643 165 (шістсот сорок три тисячі сто шістдесят п'ять) грн., 83 коп. Вказану суму перерахувати на р/р 4006, отримувач коштів Державний бюджет Ленінського району м. Запоріжжя, банк - ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Сацький