Справа № 826/13358/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя Князевича Руслана Петровича про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року позивач звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя Князевича Р.П. про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с. 1).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 липня 2015 року скасовано, справу направлено до Окружного адміністративного суду для продовження розгляду (а.с. 106-107).

24 листопада 2015 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив:

- визнати протиправною бездіяльність Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя Князевича Р.П., що полягає в невиконанні покладеного на нього законом обов'язку з організації підготовки Комітетом з питань правової політики та правосуддя висновків до законопроекту № 1788 від 16.01.2015, передбачених ст. 145 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», та подальшого подання цих висновків Верховній Раді України;

- зобов'язати Голову Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя Князевича Р.П. організувати підготовку Комітетом з питань правової політики та правосуддя висновків до законопроекту № 1788 від 16.01.2015, передбачених ст. 145 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», та подання цих висновків Верховній Раді України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що підготовка висновку щодо поданого позивачем законопроекту є неможливою у зв'язку з тим, що на засіданні Комітету від 26 серпня 2015 року вирішено відкласти його розгляд у зв'язку з розробкою Конституційною комісією комплексного проекту Закону про внесення змін до Конституції України щодо реформування системи правосуддя в Україні, в тому числі в частині визнання юрисдикції Міжнародного кримінального суду.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні 22 березня 2016 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в судове засідання 05 квітня 2016 року сторони не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 січня 2015 року позивачем та групою із 154 народних депутатів України до Верховної Ради України було подано Проект Закону про внесення змін до статті 124 Конституції України (щодо визнання положень Римського статуту), який було зареєстровано за № 1788.

Згідно з відомостями з реєстраційної картки, розміщеної на сайті Верховної Ради України, Головним комітетом було визначено Комітет Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя, до якого законопроект надійшов 19.01.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 76 Конституції України встановлено, що повноваження народних депутатів України визначаються Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.

Частиною 1 статті 89 Конституції України встановлено, що Верховна Рада України для здійснення законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до її повноважень, виконання контрольних функцій відповідно до Конституції України створює з числа народних депутатів України комітети Верховної Ради України та обирає голів, перших заступників, заступників голів та секретарів цих комітетів.

Закон України «Про статус народного депутата України» визначає статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень.

Статтею 12 даного Закону встановлено, що народний депутат має право законодавчої ініціативи, яке реалізується у формі внесення до Верховної Ради України: 1) законопроекту; 2) проекту постанови; 3) іншої законодавчої пропозиції.

Порядок внесення законопроекту, проекту постанови чи іншої законодавчої пропозиції на розгляд Верховної Ради України та порядок їх розгляду визначаються законом про регламент Верховної Ради України.

Закон України «Про комітети Верховної Ради України» визначає правовий статус комітетів Верховної Ради України, їх функції та організаційні основи діяльності.

Статями 1, 2 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» встановлено, що Комітет Верховної Ради України (далі - комітет) - орган Верховної Ради України, який утворюється з числа народних депутатів України для здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій.

Організація, повноваження та порядок діяльності комітетів Верховної Ради України визначаються Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про статус народного депутата України", іншими законами України, Регламентом Верховної Ради України та постановами Верховної Ради України.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 44 цього Закону засідання комітету є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини від затвердженого Верховною Радою України складу його членів, крім випадків, зазначених у Регламенті Верховної Ради України.

Голосування на засіданні комітету здійснюється членами комітету особисто і відкрито. В установлених законом випадках проводиться таємне голосування шляхом подачі бюлетенів. Підрахунок результатів під час відкритого голосування здійснюється секретарем комітету, а в разі його відсутності - визначеним головуючим на засіданні членом комітету. Результати голосування заносяться до протоколу засідання комітету із зазначенням кількості голосів "за", "проти", "утримались". За пропозицією, підтриманою не менш як третиною присутніх на засіданні членів комітету, до протоколу засідання комітету заносяться поіменні результати голосування.

Згідно ст. 49 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» за результатами розгляду питань на засіданнях комітетів приймаються:

1) рішення - з організаційних питань;

2) висновки - у випадках, передбачених законом чи Регламентом Верховної Ради України;

3) рекомендації - щодо контрольної діяльності комітетів; щодо осіб, які пропонуються для обрання, призначення, надання згоди на призначення чи звільнення Верховною Радою України; щодо результатів слухань у комітетах.

Статтею 34 цього Закону визначено повноваження голови та заступника голови комітету.

Статті 1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України Про Регламент Верховної Ради України, встановлено, що порядок роботи Верховної Ради України (далі - Верховна Рада), її органів та посадових осіб, засади формування, організації діяльності та припинення діяльності депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді встановлюються Конституцією України, Регламентом Верховної Ради України (далі - Регламент) та законами України "Про комітети Верховної Ради України", "Про статус народного депутата України", про тимчасові слідчі комісії, спеціальну тимчасову слідчу комісію і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України.

Регламент встановлює порядок підготовки і проведення сесій Верховної Ради, її засідань, формування державних органів, визначає законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради.

Відповідно до ст. 145 Регламенту підготовка до розгляду питання про включення законопроекту про внесення змін до Конституції України до порядку денного сесії Верховної Ради та про порядок продовження роботи над ним здійснюється відповідно до положень цієї статті, частин першої, другої, четвертої, п'ятої статті 93, статті 96, частини першої статті 98, частин першої, третьої, четвертої, п'ятої статті 103, частини четвертої статті 110, частин другої, третьої, четвертої статті 111 цього Регламенту з дотриманням вимог, передбачених частиною другою статті 117 цього Регламенту.

Головний комітет та інші комітети, яким була доручена підготовка до розгляду питання про включення законопроекту до порядку денного сесії та про порядок продовження роботи над ним, відповідно до предметів їх відання готують висновки.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 93 Регламенту встановлено, що кожен законопроект, проект іншого акта після його реєстрації не пізніш як у п'ятиденний строк направляється Головою Верховної Ради України або відповідно до розподілу обов'язків Першим заступником, заступником Голови Верховної Ради України в комітет, який відповідно до предметів відання комітетів визначається головним з підготовки і попереднього розгляду законопроекту, проекту іншого акта, а також у комітет, до предмета відання якого належать питання бюджету, для проведення експертизи щодо його впливу на показники бюджету та відповідності законам, що регулюють бюджетні відносини, комітет, до предмета відання якого належать питання регламенту, для підготовки експертного висновку на відповідність оформлення та реєстрації законопроекту, проекту іншого акта вимогам закону, цього Регламенту та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та в комітет, до предмета відання якого належить оцінка відповідності законопроектів міжнародно-правовим зобов'язанням України у сфері європейської інтеграції. Кожен законопроект не пізніш як у триденний строк направляється комітетом, до предмета відання якого належать питання бюджету, до Кабінету Міністрів України для здійснення експертизи щодо його впливу на показники бюджету та відповідності законам, що регулюють бюджетні відносини.

У разі якщо для підготовки і попереднього розгляду, доопрацювання законопроектів Верховна Рада приймає рішення про утворення тимчасової спеціальної комісії (стаття 85 цього Регламенту), така комісія здійснює функції головного комітету з цих питань у порядку, визначеному цим Регламентом.

До попереднього розгляду законопроекту, проекту іншого акта головний комітет на своєму засіданні може запропонувати Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим державним органам, об'єднанням громадян висловити свою думку щодо доцільності його прийняття.

Для попереднього розгляду законопроекту, проекту іншого акта на засідання головного комітету запрошується ініціатор внесення законопроекту чи представник суб'єкта права законодавчої ініціативи, а в разі необхідності - представники Кабінету Міністрів України, міністерств, інших державних органів, об'єднань громадян, а також експерти, фахівці та інші особи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 96 Регламенту на пленарному засіданні Верховної Ради, за винятком випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, розглядаються лише законопроекти, включені до порядку денного сесії Верховної Ради.

Питання про включення законопроекту до порядку денного сесії розглядається Верховною Радою протягом 30 днів після ухвалення висновку головного комітету чи тимчасової спеціальної комісії, але не раніше ніж через два дні після надання народним депутатам висновку головного комітету (або тимчасової спеціальної комісії у разі її створення), висновків інших комітетів.

Якщо головний комітет у визначений цим Регламентом строк (частина третя статті 93 цього Регламенту) не ухвалить висновку щодо включення відповідного законопроекту до порядку денного сесії, Верховна Рада в 15-денний строк після письмового звернення з цього приводу суб'єкта права законодавчої ініціативи розглядає питання щодо законопроекту на пленарному засіданні та приймає рішення про включення його до порядку денного сесії Верховної Ради або про надання головному комітету додаткового часу для підготовки висновку щодо нього.

Згідно ч. 3 ст. 93 цього Регламенту Головний комітет не пізніш як у тридцятиденний строк попередньо розглядає законопроект, проект іншого акта і ухвалює висновок щодо доцільності включення його до порядку денного сесії Верховної Ради. До висновку головного комітету додаються висновки комітетів, до предметів відання яких належать питання відповідно бюджету, боротьби з корупцією та оцінки відповідності законопроектів міжнародно-правовим зобов'язанням України у сфері європейської інтеграції, які мають бути подані до головного комітету у 21-денний строк з дня отримання законопроекту, проекту іншого акта для надання висновку.

З матеріалів справи вбачається, що Головою Комітету з питань правової політики та правосуддя Князевичем Р.П., було внесено на розгляд Комітету проект Закону про внесення змін до статті 124 Конституції України (щодо визнання положень Римського статуту) (реєстраційний № 1788 від 16.01.2015), поданий народним депутатом України ОСОБА_2 та іншими депутатами. 26 серпня 2015 року Комітет Верховної ради України з питань правової політики та правосуддя, зважаючи на розробку Конституційною комісією комплексного проекту Закону про внесення змін до Конституції України щодо реформування системи правосуддя в Україні, в тому числі в частині визнання юрисдикції Міжнародного кримінального суду, ухвалив відкласти розгляд даного законопроекту, що підтверджується протоколом (а.с. 35-36).

Крім того, згідно відомостей реєстраційної картки, розміщеної на сайті Верховної Ради України10 грудня 2015 року позивачу вручено подання комітету про відхилення, згідно з яким рекомендовано Верховній раді України законопроект про внесення змін до статті 124 Конституції України (реєстр № 1788 від 16.01.2015), не включати до порядку денного третьої сесії ВРУ восьмого скликання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що відповідач не мав права ініціювати на засіданні Головного комітету розгляд питання доцільності включення законопроекту № 1788 до порядку денного сесії Верховної Ради України, оскільки позивачем у даній справі не оскаржуються, такі дії відповідача. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем також не оскаржуються рішення викладене протоколом від 26.08.2015, прийняте за наслідками неправомірних (на думку позивача) дій відповідача.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги доводи апелянта про те, що відповідач, як голова комітету, зобов'язаний забезпечити підготовку Комітетом з питань правової політики та правосуддя висновку щодо поданого позивачем законопроекту, однак звертає увагу, що позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що ч. 3 ст. 93 Регламенту не може бути застосована до спірних правовідносин, при цьому не зазначає, в які саме строки Комітет з питань правової політики та правосуддя мав підготувати відповідний висновок щодо поданого позивачем законопроекту та не вказує жодну іншу норму Закону, яка б встановлювала такі строки.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що послання на ч. 3 ст. 93 Регламенту наявні у ст. 96, яка в свою чергу відповідно до ст. 145 цього Регламенту регулює порядок розгляду питання про включення законопроекту про внесення змін до Конституції України до порядку денного Верховної ради України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 14 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.