Справа № 809/302/16
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 809/302/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Волочій Л.І.

позивача: ОСОБА_1

представника Управління МВС України в Івано-Франківській області: не з'явився

представник ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області: не з'явився

представник Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області: Бурчаковської Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління МВС України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області,

про зобов"язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області про зобов'язання виплатити вихідну допомогу в розмірі 11 906,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 05.11.2015 року № 590 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ та нараховано вихідну допомогу в розмірі 11 906,30 грн., однак її не виплачено. Також, вважає, що у зв'язку з не проведенням з ним на день звільнення фактичного розрахунку у відповідача виник обов'язок щодо виплати йому середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов в частині виплати позивачу вихідної допомоги в розмірі 11 609,30 грн. визнала. Додатково пояснила, що відповідач не виплатив ОСОБА_1. вихідну допомогу через відсутність в Управлінні Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області коштів на вказані цілі. Однак заперечила проти стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку та в задоволенні цієї частини позову просила відмовити.

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. На адресу суду направив письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що ГУ НП в Івано-Франківській області не є належним відповідачем, а за заявленим позовом повинно відповідати Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах із УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області, яке визнає наявність заборгованості перед позивачем, що підтверджується довідкою №16/103 від 04.02.2016 року. Також просив розгляд справи проводити без участі представника.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість частини позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.06.2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно з витягом з наказу УМВС України в Івано-Франківській області № 590 о/с від 05.11.2015 року старшину міліції ОСОБА_1 - інспектора дорожньо-патрульної служби першого взводу роти дорожньо-патрульної служби державної автомобільної інспекції підпорядкованої управлінню державної автомобільної інспекції Управління МВС України в Івано-Франківській області звільнено в запас Збройних сил за п.63 «б» (хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року. Вислуга років на день звільнення позивача в календарному обчисленні для виплат одноразової грошової допомоги при звільненні склала 10 років 03 місяці 18 днів (а.с. 6).

Підставою для прийняття даного наказу слугував рапорт ОСОБА_1 від 08.10.2015 року та свідоцтво про хворобу видане ВЛК УМВС України в Івано-Франківській області від 30.10.2015 року №357 (а.с.6).

Відповідно до довідки Управління Державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області №16/103 від 04.02.2016 року в день звільнення та станом на 04.02.2016 року позивачу у зв'язку зі звільненням з органів внутрішніх справ не виплачено нараховану вихідну допомогу в розмірі 11 906,30 грн (а.с. 7)

При цьому представник Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Івано-Франківській області в судовому засіданні визнала позов в частині зобов»язання виплатити позивачу вихідну допомогу в розмірі 11 906,30 грн.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Стосовно позовної вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.63 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 р. особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби регламентовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, відповідно до ч.1 ст.9 даного Закону (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажання продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п.10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р., встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, в ч.1 ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідач, враховуючи наявність в позивача повних 10-ть років вислуги, нарахував ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 11 906,30 грн. відповідно до вимог вказаного Закону (а.с.7).

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не ставить під сумнів та не оспорює правильність визначення розміру вказаної грошової допомоги, а представник відповідача не заперечує проти її розміру, а тому дана обставина звільняється від доказування в силу ст.72 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.2.ст.51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у ст.49 цього Кодексу, відповідач має право визнати адміністративний позов повністю або частково, подати заперечення проти адміністративного позову.

Згідно із ч.3 ст.112 КАС України у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу.

Отже, з огляду на те, що розмір одноразової грошової допомоги, розраховано відповідачем та сторонами не оспорюється, нарахована сума не виплачена позивачу, що підтверджується довідкою УМВС України в Івано-Франківській області Управління Державтоінспекції №16/003 від 04.02.2016 року, а також враховуючи те, що позов у цій частині визнається представником відповідача, суд, приймаючи таке визнання позову, дійшов висновку, про задоволення адміністративного позову в частині стягнення з Управління державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 11 906,30 грн.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги, звернені до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, оскільки позивач перебував у трудових відносинах з Управлінням державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області, де і отримував грошове забезпечення під час проходження служби.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Відповідно до приписів ч.1 ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.09.2015 року у справі № 21-1765а15, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку є передчасною, оскільки на момент розгляду справи відповідачем не виплачено позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 11 906,30 грн., тобто відсутній факт проведення з позивачем фактичного розрахунку.

Відтак дана позовна вимога заявлена передчасно, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнути з Управління державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 11 906,30 грн., в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 112, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 11 906,30 грн. (одинадцять тисяч дев'ятсот шість гривень тридцять копійок)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 15.04.2016 року.