Справа № 805/819/16-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 р. Справа №805/819/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14:55

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шувалової Т.О.,

при секретарі судового засідання Нестеренко Н.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанов державного виконавця від 03.02.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ВДВС), в якому просив суд:

- скасувати постанови від 02.03.2016 року державного виконавця відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шевченко Н.О. ВП №50025203 та ВП № 50025108 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору в сумі: 169 724,59грн., та 12,18грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що 27.08.2015 року відповідачем було відкрито виконавче провадження № 48549379 про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором сумі 1693948,34грн, та витрат по сплаті судового збору в сумі 3297,51грн.

04.09.2015 року відповідачем було накладено арешт на кошти, що містяться на його рахунках.

28.01.2016 року банк звернувся з заявою до відповідача про повернення виконавчого документа та скасування арешту. Постановою ВДВС від 02.02.2016 року дублікат виконавчого листа був повернутий стягувачу.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 03.02.2016 року по справі № 241/17/116-ц були зняти арешти з нерухомого майна та банківських рахунків позивача.

Позивач вказує, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 03.02.2016 року по справі № 241/17/116-ц було встановлено, що державним виконавцем ніяких дій, спрямованих на виконання рішення суду, не вчинялось. А виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року (справа №3-217гс14), сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Тому, на думку позивача, спірні постанови про стягнення виконавчого збору підлягають скасуванню.

07.04.2016 року через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження ВП № 48612978, з примусового виконання:

- виконавчого листа № 6/241/73/2015 від 20.07.2015 року виданого Першотравневим районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 1 693 948, 34грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3297,51грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2015 року (ВП № 48549379).

- виконавчого листа № 6/241/72/2015 від 20.07.2015 року виданого Першотравневим районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрат по сплаті судового збору в розмірі 121,80грн., Постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2015 року (ВП № 48548495).

Боржником у семиденний строк рішення суду добровільно не було виконано, тому 04.09.2015 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 169 724,59 грн. ( ВП № 48549379), та у розмірі 12,18 грн. (ВП № 48548495).

Також відповідач зазначає, що в процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та на кошти на рахунках у банківських установах.

На підставі заяви стягувача, відповідачем винесені постанови від 02.02.2016 року про повернення виконавчого документа ВП №48549379, ВП № 48548495 та відповідно до підпункту 3.7.4 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень у постановах зазначено про виділення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» 03.02.2016 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 50025203 та ВП № 50025108 про стягнення з боржника виконавчого збору та 04.02.2016 року державним виконавцем рекомендованим листом з повідомленням було надіслано боржнику ОСОБА_1 ці постанови, про що свідчать квитанції Укрпошти.

На підставі викладеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі (арк.спр.70-72).

В судовому засіданні позивач уточнив, що ним у позові допущена технічна помилка: а саме невірно зазначено дату спірних постанов - 02.03.2016 року, замість вірного - 03.02.2016 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Щодо строку звернення позивача до суду з позовом суд вважає його не пропущеним, оскільки спірні постанови позивач отримав 03.03.2016 року, про що свідчить відмітка на копії конверту (арк.спр.9), а до суду звернувся 11.03.2016 року про що свідчить відбиток штампу на поштовому конверті (арк.спр.17), тобто в межах строку визначеного частиною 2 статті 181 КАС України.

Суд заслухавши пояснення позивача, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження ВП № 48612978, з примусового виконання виконавчого листа № 6/241/73/2015 від 20.07.2015 року виданого Першотравневим районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 1 693 948, 34грн., та виконавчого листа № 6/241/72/2015 від 20.07.2015 року виданого Першотравневим районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрат по сплаті судового збору в розмірі 121,80грн.

Постановою державного виконавця від 27.08.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 48549379 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 1 693 948, 34грн., та витрат по сплаті судового збору у сумі 3297,51грн., та надано семиденний строк на добровільне виконання рішення суду, тобто до 03.09.2015 року (арк.спр.167).

Постановою державного виконавця від 27.08.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 48548495 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» понесенні витрати по сплаті судового збору в розмірі 121,80грн., та надано семиденний строк на добровільне виконання рішення суду, тобто до 03.09.2015 року (арк.спр.51).

Вищевказані постанови були направлені позивачу рекомендованою кореспонденцією 28.08.2015 року, про що свідчить копія квитанції Укрпошти та отримані ним 01.09.2015 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.152,165).

04.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 48549379 у зв'язку з невиконанням боржником самостійно у наданий строк рішення суду (арк.спр.137,154,156)

04.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №48549379 у розмірі 169 724,59грн., та постанову про стягнення виконавчого збору ВП №48548495 у розмірі 12,18грн. (арк.спр.48,67).

Позивач отримав постанови про стягнення виконавчого збору 09.09.2015 року про що свідчить письмове пояснення позивача (арк.спр.174).

Вищевказані постанови у судовому порядку позивачем не оскаржувались.

28.01.2016 року «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до відповідача з заявою про повернення виконавчих листів та скасування накладених арештів (а.с.88).

02.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 48548495 (а.с.44)

03.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 48549379 (а.с.75)

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 03.02.2016 року по справі № 241/17/116-ц були зняти арешти з нерухомого майна та банківських рахунків позивача (арк.спр.81-84).

Після повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем було виділено у окремі провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, 03.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50025203 про стягнення з позивача виконавчого збору по № ВП № 48549379 виданого 04.09.2015 року в сумі 169 72459грн., (а.с.65), а також постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50025108 про стягнення з позивача виконавчого збору № ВП №48548495 виданого 04.09.2015 року в сумі 12,18грн. (а.сп.59).

Вищевказані постанови від 03.02.2016 року ВП №50025203 та ВП №50025108 були направлені на адресу позивача 04.02.2016, що підтверджується штемпелем поштового відділення на конверті та отримані позивачем 03.03.2016 року, що сторонами не заперечується.

Саме вищевказані постанови є спірними у данні справі.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 зазначеного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла з 05.04.2015 року, встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню у разі невиконання рішення у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання і не залежить від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Позивач не заперечує про ти того, що рішення ним не було добровільно виконано як у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2015 року так і до моменту повернення виконавчого листа стягувачу 02.02.2016 року.

Позивач вважає, що стягнення з нього виконавчого збору за постановами від 03.02.2016 року не повинно відбуватись, оскільки виконавчі листи повернуті, арешт з майна та коштів знято за рішенням суду, а відповідачем не вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем не вчинялись дії по примусовому виконанню рішення, оскільки наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що відповідач на наступний день після закінчення строку на добровільне виконання рішення, розпочав заходи з примусового виконання рішення, а саме прийняв постанови від 04.09.2015 року про арешт коштів боржника та накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв'язку з невиконанням боржником самостійно у визначений строк рішення суду.

Посилання позивача на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року (справа №3-217гс14), про те, що сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися, не можуть бути прийняти судом до уваги, з огляду на наступне:

Законом України № 191-VIII від 12.02.2015 року, було внесено уточнення до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: частину 1 вказаної статті доповнено наступним: «Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом».

Тобто, рішення ВСУ по справі №3-217гс14 було прийнято з урахуванням іншої редакції Закону України «Про виконавче провадження», коли не існувало вищевказаних доповнень, а тому посилання позивача на правову позицію ВСУ є необґрунтованими.

Також, в судовому засіданні позивач не міг пояснити суду чому в позовній заяві він посилається на норму статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2013 року, тоді як станом на час прийняття постанов про стягнення з нього виконавчого збору 04.09.2015 року так після їх виділення у окремі провадженя 03.02.2016 року вже діяла інша редакція закону, яка була доповнена Законом України № 191-VIII від 12.02.2015 року, а саме: «Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом».

Аналізуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки позивачем не було виконано рішення суду у строки визначені державним виконавцем для добровільного виконання, а державним виконавцем вжито заходи з примусового виконання рішення (винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження), тому з урахуванням приписів Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір підлягає стягненню з позивача.

При цьому суд зауважує, що спірні постанови від 03.02.2016 року про стягнення виконавчого збору є виділеними провадженнями після повернення за заявою стягувача виконавчого листа. Постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 04.09.2015 року у судовому порядку ним не оскаржувались, тобто є чинними.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснювалось частково, повертається стягувачу у разі, якщо є заява стягувача.

Відповідно до пункту 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку про те, що у випадку повернення виконавчого документу згідно із пунктом 1 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, виконавчий збір стягується.

Враховуючи, що виконавчі документи по ВП №48549379, ВП № 48548495 було повернуто стягувачу відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», тому суд вважає, що державним виконавцем правомірно були виділені у окремі провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 03.02.2016 року в сумі 169 724,59грн., та в сумі 12,18грн., прийняті відповідачем з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2016 року ВП № 50025203 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 169 724,59гривень та постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2016 року ВП № 50025108 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 12,18гривень - відмовити у повному обсязі.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі 14 квітня 2016 року.

Суддя Шувалова Т.О.