Справа № 760/22310/15-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2016-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/119/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 10.12.2015 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Також, позивач просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити з 08.12.2015 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ) в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2011 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ Солом'янським районним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугою років в розмірі 80 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивач вказує, що 23 березня 2015 року він був звільнений з роботи в органах прокуратури України (з посади заступника начальника управління Генеральної прокуратури України) згідно наказу виконувача обов'язків Генерального прокурора України № 392ц від 16.03.2015 року за власним бажанням.

В позовній заяві позивач посилається на те, що 08 грудня 2015 року він звернувся в управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі та відсотках відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) від суми місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Проте, 10 грудня 2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва відмовлено позивачу у проведенні перерахунку його пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 5 листопада 1991 року, з посиланням на внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно яких при виході на пенсію працівником прокуратури, пенсія призначається у розмірі 60% від суми місячної зарплати, а тому будь-який перерахунок пенсії згідно внесених змін до закону повинен здійснюватись у розрахунку 60 %.

Позивач вважає, що вказана відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є незаконною та необґрунтованою, такою, що грубо порушує його права, законні інтереси та норми Конституції України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Так, заперечуючи проти заявлених вимог, з урахуванням поданих письмових заперечень, посилався на ту обставину, що позивач дійсно знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримає пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80 % від суми заробітної плати, що склала 11909,70 грн.

Вказує, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Представник відповідача пояснив, що згідно роз'яснень інформаційно - обчислювального центру Міністерства соціальної політики України щодо Закону України «Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» ( Закон №76 від 28.12.2014), зазначено, що пенсії і щомісячне довічне грошове утримання) відповідно до Законів України «Про державну службу» (стаття 37), «Про Прокуратуру» (стаття 50-1), «Про статус народного депутата України» (стаття 20), « Про судоустрій та статус суддів» ( стаття 138) за заявами про їх призначення або перерахунку, що надійшли починаючи з 01.01.2015, обчислюється у розмірі 60% заробітної плати (грошового утримання).

До цього ж, представник відповідача зауважив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 передбачено що у разі не прийняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовується норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, що призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Отже, на думку представника відповідача, вищезазначеним нормативно - правовим актом, а саме п. 5 Прикінцевих положень визначено, що з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно Закону України «Про прокуратуру», а тому з 10.11.2015 пенсії в порядку та на умовах вищезазначеного Закону, не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються.

Представник відповідача, пояснив суду, що оскільки позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва з заявою про перерахунок пенсії 08.12.2015, надавши довідку про заробітну плату виданою Генеральною прокуратурою України 22.12.2015 №18-102зп, то 10.12.2015 відповідачем обґрунтовано було надано відмову щодо перерахунку пенсії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (відповідач), 28.02.2011 йому була призначена пенсія, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розміру 80% від суми заробітної плати, що склала 11909,70 грн. (14887,12 (заробітна плата) *80%).

Відповідно до частин 1,2,3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на час призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, при перерахунку позивачу пенсії відповідачем було застосовано ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 02.03.2015 року, згідно якої пенсія призначається та не перевищує розміру 60 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Суд вважає, що внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 02.03.2015 року повинні застосовуватись до працівників при виході на пенсію після прийняття і вступу в законну силу вищевказаних змін, виходячи з наступного.

Статтями 22, 92 ч. 1 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч.17 ст.50-1 цього Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинної на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому: внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13, 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали. Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року №21-445а13.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача, позивач просив зробити перерахунок пенсії, а тому, відповідач повинен був провести перерахунок, керуючись ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію).

Посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», щодо призначення пенсії у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати ОСОБА_1 пенсію, згідно довідки Генеральної прокуратури України, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ) в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії та рішення управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 10.12.2015 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити з 08.12.2015 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ) в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-102зп від 08 грудня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. А. Усатова