Справа № 821/3601/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року К/800/10582/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року по справі №821/3601/14

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Державної служби України

з надзвичайних ситуацій у Херсонській області

про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 грудня 2013 року по 17 червня 2014 року у сумі 34740 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в Державній інспекції техногенної безпеки України.

Головою ліквідаційної комісії з проведення реорганізації Держтехногенбезпеки України згідно наказів від 12 серпня 2013 року № 346 о/с, від 12 серпня 2013 року № 348 о/с, від 9 вересня 2013 року № 356 о/с, від 10 вересня 2013 року № 362 о/с, від 19 жовтня 2013 року № 379 о/с позивачу призначено відповідні премії у встановлених цими наказами розмірах.

Наказом від 28 жовтня 2013 року № 395 о/с ОСОБА_4 звільнено зі служби у зв'язку із скороченням штату.

Згідно зазначеного наказу позивачу по 28 жовтня 2013 року встановлена премія у розмірі 125% та грошова допомога у розмірі 50% за 4 роки календарної служби.

Враховуючи відмову відповідача у проведенні повного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з позовом, який постановою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2014 року по справі 821/4536/13-а (вказаною постановою скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 4 лютого 2014 року) задоволено частково. Зобов'язано Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області виплатити ОСОБА_4 премію на підставі наказів від 12 серпня 2013 року № 346 о/с, від 12 серпня 2013 року № 348 о/с, від 9 вересня 2013 року № 356 о/с, від 10 вересня 2013 року № 362 о/с та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку за один місяць, тобто за такий період як просив позивач.

Таким чином, рішенням суду в іншій справі, яке набрало законної сили, встановлений обов'язок відповідача провести за вказаними наказами повний розрахунок з позивачем, який мав бути проведений в день його звільнення.

Оскільки, такий розрахунок було проведено з позивачем тільки 10 вересня 2014 року, то ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.5 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 447 від 10 червня 2008 року, до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення, підставою для виплати якого є наказ відповідного керівника органу управління (підрозділу).

Враховуючи належність позивачу при звільненні всіх сум згідно вищевказаних наказів, що також встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, в іншій справі, та враховуючи не проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення, у відповідача виникає обов'язок щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки цього розрахунку.

Крім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач не заперечував порушення ним термінів, встановлених статтею 116 КЗпП України та не зазначав про поважність причин їх недотримання, а лише фактично посилався на відсутність в останнього такого обов'язку.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що такий обов'язок визначений, зокрема, рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі № 821/4536/13-а, а відтак відповідач відповідно до статті 117 КЗпП України має виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не може бути застосовано до атестованих співробітників, які проходили публічну службу за контрактом та мали спеціальне звання, оскільки норми Кодексу законів про працю України можуть застосовуватись до відповідних відносин в тій частині, що не визначені або не суперечать спеціальному законодавству, яке регулює відповідні трудові відносини.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.