Справа № 826/11007/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 квітня 2016 року № 826/11007/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства «Южноукраїнська фармацевтична компанія»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.05.2015 р. № ,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Южноукраїнська фармацевтична компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.05.2015 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем зроблені хибні висновки щодо порушення позивачем сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки розрахунок наведений у акті перевірки, який співпадає з розрахунком штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, що був доданий до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на їх необґрунтованість.

Враховуючи, що в судовому засіданні 02.11.2015 р. сторони заявили клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про наступне.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Приватного підприємства «Южноукраїнська фармацевтична компанія».

За результатами перевірки складено акт від 12.05.2015 р. № 176/26-59-15-01-94, яким встановлено порушення строків сплати податкового/грошового зобов'язання з податку на додану вартість, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України та винесено податкове повідомлення-рішення від 26.05.2015 р. № , яким за затримку на 50 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 4817,50 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 963,50 грн. за платежем: податок на додану вартість.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень пп.21.1.1-пп.21.1.5 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Зокрема, за визначенням п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктами 57.1 та 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання передбачена статтею 126 Податкового кодексу України. Відповідно до вимог до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано податкові декларації з податку на додану вартість за період січень-серпень 2013 р., а саме: за січень - 19.02.2013 р., лютий - 19.03.2013 р., березень - 19.04.2013 р., квітень - 20.05.2013 р., травень - 19.06.2013 р., червень - 19.07.2013 р., липень - 19.08.2013 р., серпень - 19.09.2013 р.

Отже, останнім днем подання декларації з податку на додану вартість є 20 число звітного місяця, відповідно останнім днем відповідного граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання є 30 число такого періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено податок на додану вартість за період січень-серпень 2013 р. у наступні строки:

- за січень 2013 р. сума ПДВ 8 500,00 грн. при граничному терміні сплати 02.03.2013 р. фактично було сплачено 30.09.2013 р. (платіжне доручення № 2091 від 30.09.2013 р.);

- за лютий 2013 р. сума ПДВ 8 148,00 грн. при граничному терміні сплати 30.03.2013 р. фактично було сплачено 27.03.2013 р. (платіжне доручення № 629 від 27.03.2013 р.);

- за березень 2013 р. сума ПДВ 11 266,00 грн. при граничному терміні сплати 30.04.2013 р. фактично було сплачено 26.04.2013 р. (платіжне доручення № 857 від 26.04.2013 р.);

- за квітень 2013 р. сума ПДВ 3 433,00 грн. при граничному терміні сплати 30.05.2013 р. фактично було сплачено 28.05.2013 р. (платіжне доручення № 1044 від 28.05.2013 р.);

- за травень 2013 р. сума ПДВ 11 213,00 грн. при граничному терміні сплати 30.06.2013 р. фактично сплачено 25.06.2013 р. (платіжне доручення № 1240 від 25.06.2013 р.);

- за червень 2013 р. сума ПДВ 14 412,00 грн. при граничному терміні сплати 30.07.2013 р. фактично сплачено 26.07.2013 р. (платіжне доручення № 1507 від 26.07.2013 р.);

- за липень 2013 р. сума ПДВ 10 001,00 грн. при граничному терміні сплати 30.08.2013 р. фактично сплачено 27.08.2013 р. (платіжне доручення № 1792 від 27.08.2013 р.);

- за серпень 2013 р. сума ПДВ 13 784,00 грн. при граничному терміні сплати 30.09.2013 р. фактично сплачено 24.09.2013 р. (платіжне доручення № 2055 від 24.09.2013 р.).

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що позивачем не було допущено порушення строків сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість за період лютий-серпень 2013 року.

Натомість сплата податку на додану вартість за період січень 2013 року відбулася з порушення строків сплати більше ніж на 30 днів. Так, при граничному терміні сплати 02.03.2013 р., фактична сплата відбулася лише 30.09.2013 р.

Досліджуючи фактичні обставини справи, судом встановлено, що розрахунок, наведений в акті перевірки, не відповідає матеріалам справи як в частині кількості днів затримки, так і в частині суми боргу та фактичної дати сплати, оскільки всі суми ПДВ за лютий-серпень 2013 р. були сплачені позивачем у повному обсязі, за виключенням періоду січень 2013 року.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не було допущено порушення, що полягає у несвоєчасній сплаті узгодженого грошового зобов'язання за період лютий-серпень 2013 р., водночас, беручи до уваги те, що розрахунок штрафних санкцій за період січень 2013 р. не відповідає кількості днів затримки, даті фактичної сплати та сумі заборгованості, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 26.05.2015 р. № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які свідчать що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач довів обставини в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Южноукраїнська фармацевтична компанія» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 26.05.2015 р. № .

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Приватного підприємства «Южноукраїнська фармацевтична компанія» за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук