Справа № 438/1836/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Київ К/800/53115/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, треті особи: Державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі ГУ ДМС), треті особи: Державне комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати останнього зареєструвати місце проживання позивача за адресою по АДРЕСА_1 (далі місце проживання).
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відмова відповідача у здійсненні реєстрації місця проживання не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року, залишеною без зміну хвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у здійсненні реєстрації місця проживання, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Судами встановлено, що позивач проживав за адресою по АДРЕСА_1 разом з дружиною та сином.
6 квітня 2004 року був засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2013 року про умовно дострокове звільнення позивач був звільнений від відбування покарання на не відбутий термін.
22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 прибув у м. Борислав де звернувся до Бориславського міського сектору Державної міграційної служби України у львівській області з вимогою реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою, однак такої реєстрації здійснено не було.
В подальшому 14 та 28 жовтня позивач звертався до ГУ ДМС з заявами про реєстрацію місця проживання до яких було додано довідку про звільнення, а також талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні.
Листом відповідача від 5 листопада 2014 року позивача повідомлено про відмову у здійсненні реєстрації місця проживанням з посиланням на відсутність усіх необхідних документів, передбачених статтею 6 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV, в редакції періоду спірних правовідносин), а також пунктом 2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 (далі Порядок № 1077).
Так, спірні правовідносини у даному випадку врегульовані Житловим кодексом Української РСР, а також Законом № 1382-IV і Порядком № 1077.
За визначенням абзацу 5 статті 3 Закону № 1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
В свою чергу, за змістом статті 6 наведеного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
Відповідно до статті 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
На виконання вказаної правової норми Закону № 1382-IV затверджено Порядок № 1077, пунктами 2.1, 2.2 і 2.5 якого встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установлених пунктом 2.8 цього розділу; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року N 574 «Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за N 84/20397; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
Водночас, частинами 1, 2 і пунктом 7 частини 3 статті 71 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
З огляду на положення наведених правових норм законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів зазначає, що позивач має право на користування вищезазначеним житловим приміщенням і проживання у ньому.
Разом з тим, реєстрація місця проживання має здійснюватись ним з дотриманням вищевказаних вимог законодавства, зокрема і щодо надання усіх документів, необхідних для здійснення такої реєстрації.
Як правильно встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, дослідженими під час її розгляду у судах попередніх інстанцій, позивач, звертаючись до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання не додав усіх передбачених законом документів, а тому ГУ ДМС правомірно відмовило йому в здійсненні такої реєстрації, про що правильно зазначили суди відмовляючи у задоволенні позовних вимог.
З огляду на викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень колегія суддів не вбачає.
За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало