Справа № 486/2264/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м.Київ К/800/45715/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Приватного підприємства «Атланта»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року

у справі №486/2264/14-а

за позовом Приватного підприємства «Атланта»

до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

за участю Прокуратури м. Южноукраїнська Миколаївської області

про визнання протиправними та скасування акта та рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року Приватне підприємство «Атланта» звернулось до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 28 травня 2014 року №1; визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення ВК Южноукраїнської МР від 4 червня 2014 року №128 (а.с.79-82).

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року позовні вимоги ПП «Атланта» задоволено. Визнано неправомірними дії Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області щодо прийняття рішення від 4 червня 2014 року №128 «Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам». Скасовано п. 2 рішення відповідача від 4 червня 2014 року №128 та акт від 28 травня 2014 року №1 комісії з визначення відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області задоволено. Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року скасовано, прийнято нову постанову, Приватному підприємству «Атланта» у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне підприємство «Атланта» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року скасувати, а постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року - залишити в силі.

Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області направив на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі №486/2264/14-а - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за договорами купівлі-продажу від 08 серпня 2006 року, від 13 квітня 2007 року, від 27 грудня 2007 року, від 23 грудня 2008 року ПП «Атланта» придбано у «Гард-Автотранс» 1000/1000 цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: Комунальна зона, 7, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область.

Згідно рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №978 від 07.04.2009 року припинено право користування на земельну ділянку, яка надавалась у постійне користування ВАТ «Гард-Автотранс», площею 5,00 га та зараховано вказану земельну ділянку до земель запасу міської ради.

07 грудня 2009 року Дюкарєв В.М., директор ПП «Атланта», звернувся до секретаря міської ради з заявою з проханням про розгляд питання про надання земельної ділянки площею 5 га за адресою: Комунальна зона, 7, м. Южноукраїнська Миколаївської області в довгострокову оренду строком на 50 років (а.с.31).

Рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 16.06.2010 року за №1321 надано згоду позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення та обслуговування промислової бази в комунальній зоні №7.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 4 червня 2014 року № 128 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 28 травня 2014 року № 1, яким ПП «Атланта» нараховані збитки у вигляді недоодержаних органом місцевого самоврядування доходів (орендної плати за землю) за час фактичного користування земельною ділянкою, яка розташована в комунальній зоні № 7, за період з 1 квітня 2011 року по 1 квітня 2014 року в розмірі 137226 грн. 72 коп.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно норм статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 (далі - Порядок №284) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

За змістом пункту 2 Порядку №284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пунктом 3 Порядку №284 встановлено, що відшкодуванню, зокрема, підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у цій справі є питання щодо правомірності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, при затвердженні акта по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки.

Натомість, питання щодо наявності підстав для стягнення збитків з підприємства не може бути предметом розгляду в адміністративному суді, його належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

Отже, у справі, яка розглядається, судам необхідно було надати оцінку оскаржуваним діям відповідача та встановити чи вчинені вони лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Аналіз положень зазначених нормативних актів свідчить, що Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, вважаючи, що підприємством завдані збитки у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження прийняти рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків.

Таким чином, у спірному випадку, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, повноваження відповідача у даному випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення виконавчого комітету міської ради. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а відтак, питання щодо наявності підстав для відшкодування збитків з ПП «Атланта» належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

Саме під час розгляду такої справи, відповідно до приписів статей 22 та 1166 Цивільного кодексу України, з'ясовується наявність усіх елементів правопорушення, що дає підстави для стягнення збитків: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з судом апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Атланта».

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновку, викладеному в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, воно ґрунтується на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Атланта» - залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року у справі №486/2264/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді