Справа № 2-а-0805-3134/2011
Суддя: Надворна О. С.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-0805-3134/2011
Провадження № 6-а/314/2/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Надворна О.С.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

розглянувши подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області, в якому вимагала зобовязати відповідача нарахувати і виплатити недоплачене підвищення до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнавши при цьому незаконною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати зазначеної пенсії.

Постановою суду від 11.05.2011 року позов задоволено: визнано незаконною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в Вільнянському районі Запорізької області, що призвела до порушення права ОСОБА_1 на 30% підвищення її пенсії, за період з 29.10.2010 року, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такі дії визнані як незаконні згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.07р. № 6-рп/2007р., та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008року № 10-рп/2008р. Зобовязано Управління Пенсійного фонду в Вільнянському районі Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоплачену соціальну допомогу, яка передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», «дитині війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 29.10.2010 року до внесення змін в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» або зміни соціального статусу ОСОБА_1 та забезпечити її виплату, за мінусом сум, отриманих за вказаний період (а.с. 9-12).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2013 року апеляційну скаргу УПФ залишено без задоволення, а постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.05.2011 року залишено без змін.

У березні 2016 року до суду надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі. У поданні зазначено, що виконавчий документ № 2а-0805-3134/2011, виконати неможливо, оскільки протягом 2012-2013-2014 рр. коштів на виплату заборгованості відповідачу не виділено, згідно проведеного розрахунку, сума заборгованості складає 1544 гривень 79 копійок. Державний виконавець посилається, що у відповідності до норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, і тому, на його думку, наявні передбачені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органом державної виконавчої служби; у звязку з тим, що резолютивна частина виконавчого листа містить вказівку виконати дії зобовязального характеру, без зазначення конкретної суми стягнення, державний виконавець не має можливості арештувати відповідний рахунок УПФУ в органі Держказначейства із подальшим списанням коштів і погашення заборгованості. У звязку із наведеним державний виконавець просить на підставі ч.1 ст.263 КАС України суд змінити спосіб і порядок подальшого виконання судового рішення (виконавчого документу), а саме змінити його на стягнення з управління ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 1544 гривень 79 копійок.

Представник боржника надав письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Судові рішення, повязані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_1 мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належними чином, їх неявка не перешкоджає розгляду подання по суті.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що внесене подання задоволенню не підлягає.

Так, положення ст.263 КАС України передбачають зміну чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог. Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту, та, відповідно, не змінюючи спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Суд погоджується з доводами представника боржника, що судові рішення, повязані з соціальними виплатами, зокрема і винесене на користь ОСОБА_1, мають зобовязальний характер щодо проведення таких виплат, і, відповідно, не належать до таких, що мають виконуватися згідно цього Закону. При цьому слід прийняти до уваги, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 суд не встановлював, що виплата підвищення до пенсії має відбуватися шляхом списання коштів з рахунків Держказначейства, та не встановлював розмір такої пенсії, тобто обставини, про які зазначив державний виконавець, виходять за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, подання державного виконавця щодо зміни способу та порядку виконання постанови суду у цій справі не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення вказаних вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Суд вважає, що викладені у поданні обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність зміни способу та порядку виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дати отримання копії ухвали.

Суддя : О.С.Надворна

15.04.2016