Справа № 610/1305/16-а
Суддя: Носов Г. С.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/1305/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Носов Г.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання останнім вичерпної, вчасної у строки передбачені Законом України « Про звернення громадян », відповіді на його звернення від 02.10.2015 року та 26.01.2016 року, зобов»язати відповідача належним чином розглянути його звернення від 26.01.2016 року, а саме: зобов»язати відповідача вказати причини тривалого ненадання відповіді на первісне звернення від 02.10.2015 року, а також вказати причини ненадання повної відповіді; зобов»язати відповідача надати відповідь з приводу можливості ( чи неможливості) збільшення розміру пенсії відповідача відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку шляхом розрахунку пенсії відповідно до п.1.ст.27 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», стягнути за відповідача 1000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 24.03.2016 року відкрито скорочене провадження у справі.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

В обґрунтування позову вказує про те, що як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії отримує пенсію за віком відповідно ст.24, ст.25, ст.27, ст.28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV. 02 жовтня 2015 року звернувся до відповідача з письмовою заявою у якій просив дати відповідь:

- з якого часу УПФ України йому призначено пенсію, на підставі якого Закону, загальний стаж роботи, та коли проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та за який період було враховано заробітну плату, що він отримував, при призначенні пенсії;

- зазначити період його знаходження в зоні ЧАЕС та розмір отримуваної заробітної плати в цей період;

- зазначив про бажання збільшити розмір пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- чи можливо здійснити перерахунок та виплату його пенсії відповідно до ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з середньомісячного заробітку за час знаходження в зоні ЧАЕС.

Але цього зроблено не було. На свою заяву позивач отримав відповідь майже через три місяці, а саме 23.12.2015 року, яка є неповною, вважає, що надана з порушенням строків.

26.01.2016 року він повторно звернувся до відповідача з заявою у якій просив зазначити причини ненадання відповіді на первісне звернення та ненадання повної відповіді, а також збільшити розмір пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку шляхом розрахунку пенсії відповідно до п.1.ст.27 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»

На початку лютого 2016 року він отримав відповідь про те, що проведення перерахунку його пенсії з урахуванням пункту 2 ст.56 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можливе, пенсія буде перерахована в разі надання заяви встановленого зразка. Пункт 1 ст. 27 ЗУ "Про загально обов"язкове державне пенсійне страхування" взагалі не згадувався, а також повідомлялось, що порушень ЗУ "Про звернення громадян" при наданні відповіді № 27/В-14 від 16.10.2015 року не існує.

Позивач страждає від протиправних дій відповідача, зазначив, що для того щоб він міг звернутися до суду з позовом про збільшення пенсії йому необхідна відмова відповідача, яку протиправно йому не надано. Його самопочуття погіршилося, з"явилася недовіра до "нової України". Розмір моральної шкоди оцінює в 1000 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, яким просив закрити провадження у справі внаслідок неподаня позивачем особисто заяви про перерахунок пенсії, яка є єдиною підставою для прийняття рішення.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Балаклійському районі Харківської області як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії за посвідченням серії А № 201797, йому з 29.01.2014 року призначено пенсію за віком відповідно до норм ст.ст. 24, 25, 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень ст.51, п.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

02 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про:

- з якого часу УПФ України йому призначено пенсію, на підставі якого Закону, загальний стаж роботи, та коли проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та за який період було враховано заробітну плату, що він отримував, при призначенні пенсії;

- зазначити період його знаходження в зоні ЧАЕС та розмір отримуваної заробітної плати в цей період;

- зазначив про бажання збільшити розмір пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- чи можливо здійснити перерахунок та виплату його пенсії відповідно до ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з середньомісячного заробітку за час знаходження в зоні ЧАЕС.

26.01.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою у якій просив зазначити причини ненадання відповіді на первісне звернення та ненадання повної відповіді, а також збільшити розмір пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% цього заробітку шляхом розрахунку пенсії відповідно до п.1.ст.27 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»

Листом від 16 жовтня 2015 року № 27/В-14 начальником управління Пенсійного Фонду України надана відповідь позивачу ОСОБА_1 на його заяву від 02 жовтня 2015 року.

Листом від 03 лютого 2016 року № 15/В-14 начальником управління Пенсійного Фонду України надана відповідь позивачу ОСОБА_1 на його заяву від 26 січня 2016 року, в якій зазаначено, проведення перерахунку пенсії з урахуванням п. 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можливо. Пенсія буде перерахована в разі подання заяви відповідно до вищезазаначених нормативних документів.

Управлінням Пенсійного Фонду України в листі позивачу від 03.02.2016 року зазначено, що відповіді йому управлінням надсилались на його адресу: смт. Андріївка вул. Миру б.11 кв.9.Балаклійського району Харківської області.

Ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").

Статею 7 Закону встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно ст. 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, в тому числі, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги (ст. 19 Закону) .

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ст. 20 Закону)

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що відповідачем була надана змістовна, обґрунтована відповідь на заяву ОСОБА_1, до того ж строки як вбачається з матеріалів справи відповідачем були дотримані.

Таким чином відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 1000 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно пункту 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода, за наявності необхідних підстав, може бути відшкодована на підставі ст. 440-1 ЦК чи іншого законодавства.

Суд зазначає, що розглядаючи вимогу про відшкодування моральної шкоди необхідно виходити з того, що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковою, є наявність сукупності чотирьох елементів: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача шкоди та вина.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, суд зазначає, що підтвердження факту завдання моральної шкоди, її реальності діями Управлінням Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області позивач в матеріалах позову не надав.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку щодо відмови у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1,ч.2,ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, Законом України "Про звернення громадян", п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", п.п. 5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Балаклійському районі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя