Справа № 813/1026/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Київ К/800/46057/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області (далі - ТДІ з питань праці у Львівській області) про визнання незаконною і скасування постанови заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Стасишин А.Р. від 16.02.2015р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46368822 та зобов'язання винести законну постанову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014р. (з врахуванням ухвали суду від 11.12.2014р. про виправлення описки) у справі №813/4966/14 скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2014р. та визнано протиправними дії ТДІ з питань праці у Львівській області щодо дачі відповіді №02-2468/05 від 02.06.2014р. на заяву від 09.05.2014р.; зобов'язано ТДІ з питань праці у Львівській області розглянути звернення ОСОБА_4 та надати відповідь на поставлені запитання у зверненні від 19.05.2014р. у відповідності до ст.19 Закону України "Про звернення громадян" від 03.10.1996р. №393/96-ВР.

На підставі вказаного рішення Львівським окружним адміністративним судом 12.01.2015р. був виданий виконавчий лист №813/4966/14, примусове виконання якого здійснювалось Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

На виконання вказаного рішення суду ТДІ з питань праці у Львівській області (боржник) надіслала на адресу ОСОБА_4 лист від 15.01.2015р. №02-0056/05, а також повідомила орган Державної виконавчої служби про добровільне виконання рішення суду.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Стасишин А.Р. від 16.02.2015р. виконавче провадження ВП №46368822 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Листом від 26.02.2015р. №09.1-14/1904 орган Державної виконавчої служби повідомив позивача про те, що шляхом аналізу ст.19 Закону України "Про звернення громадян" та встановлення відповідності листа ТДІ з питань праці у Львівській області від 15.01.2015р. №02-0056/05 вимогам зазначеної норми, беручи до уваги ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014р., якою відмовлено в роз'ясненні постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014р., державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця та постановою про закінчення виконавчого провадження з огляду на те, що надана йому ТДІ з питань праці у Львівській області відповідь не є повною та не відповідає змісту поставлених ним питань, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенцію), та практику Суду як джерело права.

Також, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом же п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (далі Закон №606), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.8 ч.1 ст.49 Закону №606 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто, підставою для застосування цієї норми є безумовне повне виконання судового рішення.

Між тим, розглядаючи спір, суди не навели будь-яких мотивів, за яких би дійшли саме такого висновку.

Натомість, рішення судів містять суперечливі висновки щодо того, що державним виконавцем було проаналізовано лист-відповідь ТДІ з питань праці у Львівській області від 15.01.2015р. №02-0056/05 й не встановлено невідповідності його ст.19 Закону України "Про звернення громадян", та щодо відсутності у нього повноважень оцінювати повноту і вичерпність такої відповіді.

Вказівка ж судів на те, що визначальним у даному випадку є факт надання відповіді як такої й якщо стягувач вважає, що відповідь на його звернення є неповною та невичерпною, тобто порушує його законні права чи інтереси, він має право звернутись з позовом до суду, який і буде у такому випадку оцінювати повноту та вичерпність наданої відповіді, є помилковою, адже спірні у справі відносини пов'язані саме з виконанням судового рішення, яким ТДІ з питань праці у Львівській області зобов'язано розглянути звернення ОСОБА_4 та надати відповідь саме на поставлені у ньому запитання, що й підлягає дослідженню в межах цієї справи.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З викладеного вбачається, що рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам наведеної статті; касаційний же суд, в силу ст.220 КАС України, позбавлений можливості самостійно встановлювати відповідні обставини та досліджувати докази.

Зазначене є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.227 КАС України, згідно з якою підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.