Справа № 484/745/16-а
Суддя: Максютенко О. А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/745/16-а
Провадження № 2-а/484/37/16
Постанова

іменем України

13.04.2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Максютенко О.А.

при секретарі Завірюха В.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача за дорученням ОСОБА_2

представника третьої особи . що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору управління містобудування. Архітектури, комунальної власності та земельних питань ОСОБА_4 міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

встановити:

02 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача та просив визнати протиправними дії ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області в частині відмови в задоволенні його клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) в розмірі 0.10 га. в межах міста Первомайська Миколаївської області, в районі котеджного містечка вулиць ОСОБА_5 і Маршала ОСОБА_6; скасувати рішення 8 позачергової сесії ОСОБА_4 міської ради 7 скликання від 15.02.2016 року №2, та зобовязати ОСОБА_4 міську раду повторно розглянути подане позивачем клопотання щодо надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста ОСОБА_4, у районі котеджного містечка вулиць ОСОБА_5 і Маршала ОСОБА_6 відповідно до норм чинного законодавства із прийняттям аргументованого рішення, з можливістю реалізації його права на позачергове отримання земельної ділянки як інваліда війни; притягнути до адміністративної відповідальності посадових осіб управління містобудівання, архітектури, комунальної власності та земельних питань міської ради, які протиправно обмежили йому доступ до публічної інформації щодо витяга з картки зонування під житлове одноповерхове будівництво в районі котеджного містечка вулиць ОСОБА_5 і Маршала ОСОБА_6.

В огрунтування позову позивач зазначив, що 20 червня 2015 року звернувся до ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення і передачі безкоштовно у приватну власність, у межах міста ОСОБА_4, земельної ділянки для житлового будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0.10 га., з бажаним місцем розташування ділянки в районі котеджної забудови ( в межах вулиці ОСОБА_5 та Маршала ОСОБА_6). Рішенням 8 позачергової сесії ОСОБА_4 міської ради 7 скликання від 15.02.2016 року №2 у наданні йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено з посиланням на те, що неможливо встановити місця розташування земельної ділянки та не визначено її розміру. Вважає дане рішення протиправним.

В судовому засіданні від позовних вимог щодо притягнути до адміністративної відповідальності посадових осіб управління містобудівання, архітектури, комунальної власності та земельних питань міської ради, які протиправно обмежили йому доступ до публічної інформації щодо витяга з картки зонування під житлове одноповерхове будівництво в районі котеджного містечка вулиць ОСОБА_5 і Маршала ОСОБА_6 відмовився, в іншій частині позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що рішення є законним та обґрунтованим. Позивач не надав до своєї заяви викопіювання з карти з чіткими бажаними межами та орієнтовним розміром земельної ділянки, що і стало підставою прийняття вище зазначеного рішення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на заперечення представника відповідача.

Суд, заслухавши сторони. дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( далі - Закон № 280/97-ВР ).

Так, згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Порядок та підстави набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності визначений Земельним кодексом України.

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних завданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Аналогічна правова норма закріплена в ч. 1 ст. 122 ЗК України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 401-XIV місцеве самоврядування у місті ОСОБА_4 здійснюється дійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через ОСОБА_4 міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру виділення у власність громадян земельних ділянок, початковим етапом якої є прийняття компетентним органом місцевого самоврядування рішення щодо надання заявнику дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

При цьому, слід враховувати, що перелік підстав для відмови у наданні особі такого дозволу, визначений у ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 29.01.2015 р. № К/800/38993/14 та від 29.09.2015 р. № К/800/31171/15.

Разом з тим, судом встановлено, що 20 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням в порядку ст. 118 ЗК України, в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення, у межах міста ОСОБА_4, земельної ділянки, для передачі йому безкоштовно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), розміром 0.10 гектарів. Із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки - район котеджного містечка, вулиці Маршала Крилова. До клопотання позивачем було додано: копію паспорта та ідентифікаційного коду і копію посвідчення інваліда 2 групи.

ОСОБА_4 міська рада листом від 30.07.2015 року №0-723 з повідомила ОСОБА_7, що для розгляду його клопотання необхідно додати графічні матеріали, де зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

На виконання даного листа ОСОБА_1 04 серпня 2015 року надав відповідачу графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування та орієнтовним розміром земельної ділянки для будівництва житлового будинку.

Листом без зазначення дати виконавчий комітет ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області повідомив ОСОБА_1, що його питання стосовно передачі земельної ділянки для бувництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах вул.. ОСОБА_5 та вул.. Ааршала Миколи Крилова було винесено на чергове засідання міської ради 25.12.2015 року, однак, знято та відправлено на доопрацювання.

15.02.2016 року на 8 позачерговій сесії 7 скликання ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області було прийнято рішення № 2 «Про відведення земельних ділянок» та

вирішено не надавати дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, у звязку з неможливістю встановлення місця розташування земельної ділянки та невизначеністю її розмірів фізичній особі ОСОБА_1 орієнтовною площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі котеджної забудови (в межах вул.. ОСОБА_5 та вул.. маршала ОСОБА_6), із земель не наданих к власність чи користування

Таким чином, суд звертає увагу на те, що підстава, з якої відповідачем було відмовлено позивачу в задоволенні його клопотання (неможливість встановлення місця розташування земельної ділянки та невизначеність її розмірів) та прийнято відповідне рішення від 15.02.2016 року № 2 хоча і входить до переліку підстав, вичерпний перелік яких закріплено в ч. 7 ст. 118 ЗК України, однак спростовується по тексту самого рішення та документами які позивач надав до свого клопотання. Підстава зазначена в рішенні є необґрунтованою та надуманою, оскільки по тексту рішення сам відповідач зазначає орієнтовну площу земельної ділянки 0.1000 га та розташування земельної ділянки - район котеджної забудови в межах вул.. ОСОБА_5 та вул.. маршала ОСОБА_6.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували обставини щодо неможливості встановлення місця розташування земельної ділянки та невизначеності її розмірів.

Відсутні будь-які докази в розумінні ст. 70 КАС України, які би підтверджували обставини, що у відповідності до оскаржуваного рішення відповідача, стали підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача.

Більш того, у листі від 04.09.2015 року №1-654-15 відповідач посилається на те, що позивач повинен повторно звернутись до міської ради з надання отриманих в управління містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань міської ради графічних матеріалів, однак, такі доводи відповідача є не обґрунтованими і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, по-перше, у відповідності до оскаржуваного рішення від 15.02.2016 року №2, підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача стали не ці обставини, а зовсім інші, про що зазначено вище, а по-друге, у ч. 6 ст. 118 ЗК України, серед переліку документів, які мають бути додані до клопотання особи, яка звертається з приводу виділення їй земельної ділянки, не вказано графічних матеріалів отриманих в управлінні містобудування, архітектури, комунальної власності та земельних питань міської ради.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, суд вважає, що оскаржуване рішення ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області від 15.02.2016 року №2 у частині щодо відмови позивачу в наданні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, будівель та споруд в районі котеджної забудови (в межах вул.. ОСОБА_5 та вул.. Маршала Миколи Крилова) площею 0.1000 га. прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ч. 7 ст. 118 ЗК України, та є протиправним.

Разом з тим, оскільки в адміністративному позові позивач заявляє позовні вимоги лише щодо скасування вказаного рішення відповідача, то суд, у відповідності з приписами ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 195 КАС України, з метою повного і всебічного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області №2 від 15.02.2016 року про відведення земельних ділянок в частині щодо позивача, а також зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 20 червня 2015 року та додані до нього документи і прийняти відповідне рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

Водночас, суд відзначає, що задоволення позовних вимог у такий спосіб є достатнім для повного і всебічного захисту та відновлення прав позивача, які були порушені при прийнятті відповідачем рішення від 15.02.2016 року №2 в частині щодо позивача, і задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в задоволенні клопотання позивача саме у спосіб, як про таке просить позивач, є недоцільним і такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду оскільки є інвалідом 2-ої групи, то суд відповідно до ст.. 94 КАС України та п.35 постанови №10 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення 8 позачергової сесії ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області 7 скликання від 15.02.2016 року №2 «Про відведення земельних ділянок» в частині не надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, у звязку з неможливістю встановлення місця розташування земельної ділянки та невизначеністю її розмірів фізичній особі ОСОБА_1 орієнтовною площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі котеджної забудови (в межах вул.. ОСОБА_5 та вул.. маршала ОСОБА_6), із земель не наданих к власність чи користування.

Зобов'язати ОСОБА_4 міську раду Миколаївської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20 червня 2015 року та додані до нього документи і прийняти відповідне рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання сторонами повного тексту постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: