Справа № 161/11987/15а,2а/161/428/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р. Справа № 876/11474/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н. Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

05.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення №82 від 27.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.07.2015 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч. 7 ст. 96КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Вважає, що така постанова винесена з порушенням норм законодавства, оскільки його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності внаслідок того, що він не є суб'єктом правопорушення, так як не здійснював будівельні роботи.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року позов задоволено, оскільки суд погодився з доводами позивача.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Суд першої інстанції встановив, що 27 липня 2015 року інспекцією з державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області притягнуто до адміністративної ОСОБА_2 за вчинення порушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову суд першої інстанції погодився з доводами ОСОБА_2, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.07.2015 року, що при купівлі квартири не було видно і не відображено у технічному паспорті фундамент добудови, при розчищенні кущів на земельній ділянці під город він його виявив, на даний час добудовуватись наміру немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що такі відповідають матеріалам справи та вимогами чинного законодавства.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20.10.2014 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу посвідчиним приватним нотаріусом за вказаною датою.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 09.07.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 самочинно проводить реконструкцію квартири АДРЕСА_1, а саме розпочато без дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт (декларації про початок виконання будівельних робіт), що призвело до порушення ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466, який відноситься до ІІ категорії складності.

Згідно ч.1 ст.34 названого закону та п.2 Порядку замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

В силу приписів п. 2, 6, 7 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію. Повідомлення про початок виконання будівельних робіт надсилається замовником до Інспекції за місцезнаходженням об'єкта будівництва. Замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня подання до Інспекції повідомлення про початок виконання будівельних робіт письмово поінформувати про це виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву держадміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва, а також, державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки.

20.07.2015 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за як встановлено, що ОСОБА_2 самочинно проводить реконструкцію квартири АДРЕСА_1, а саме розпочато без дозвільних документів, які дають право на виконання будівельних робіт (декларації про початок виконання будівельних робіт), що призвело до порушення ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466, що відноситься до ІІ категорії складності.

В пояснення до протоколу ОСОБА_2 зазначено, що при розчищенні кущів на земельній ділянці виявив фундамент добудови.

Також в цей день Інспекцією складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, який вручено ОСОБА_2

Постановою від 27 липня 2015 року інспекцією з державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області притягнуто до адміністративної ОСОБА_2 за вчинення порушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів II категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244(у редакції постанови КМУ від 02.10.2013 року №735 передбачено, що у разі вчинення одним суб'єктом містобудування двох або більше правопорушень у сфері містобудівної діяльності штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом провилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_2, а також не дослідив тієї обставини, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та іншій особі.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що стороною відповідача не доведено, що саме ОСОБА_2 вчинив дане правопорушення.

Окрім цього необхідно зазначити, що лише рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.08.2015 року встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 10 ар, що закріплена за будинковолодінням по АДРЕСА_1, який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та іншій особі.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.195, 196, ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2015 року у справі №161/11987/15а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текс виготовлено 14.04.2016р.