Справа № 389/4973/14-а
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 389/4973/14-а
Провадження № 2а/389/10/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого -судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Знам'янське міжміське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Знам'янського міського нотаріального округу Цибульська Людмила Миколаївна, публічне акціонерне товариство «Омега банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» - про визнання протиправним та скасування п. 10 рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 09 червня 2005 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 липня 2005 року № 222,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.11.2011 року звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог -Знам'нське міжміське комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправним та скасування п.10 рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2005 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року № 222.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа згідно Свідоцтва про реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - № 1261 від 21.11.2000 року виданого виконкомом Кіровської районної ради м. Кіровограда. На підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2003 року, позивачем, як приватним підприємцем, придбані за 5000 грн. у власність 4/25 частини приміщення, що становить торгівельний зал загальною площею 123,00 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 в місті Знам'янка Кіровоградської області. Згідно рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2005 року було вирішено: п.9) присвоїти окремі адреси нежилим приміщенням в будинку № АДРЕСА_1, власниками яких є ОСОБА_1 -4/25 частинами приміщення (загальною площею 123,00 кв.км) м. Знам'янка АДРЕСА_1; п.10) скасувати договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомості по АДРЕСА_1, загальною площею 123,00 кв.м. від 20 лютого 2003 року та видати свідоцтво про право власності на нежилі приміщення, що становлять 4/25 частини приміщення колишнього магазину ТОВ "Травневий", як на цілу частину, що знаходиться за адресою м. Знам'янка АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 з правом приватної власності.

Вважає, що рішення виконкому Знам'янської міської ради Кіровоградської області № 233 від 09.06.2005 року є незаконним та підлягає скасуванню в частині видачі позивачеві як фізичній особі - громадянину України, а не фізичній особі підприємцю, свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, що становлять 4/25 частини приміщення, так як порушує її права як підприємця.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2011 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.03.2012 року задоволено заяву приватного нотаріуса Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульської Л.М. про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, відповідну постанову скасовано, розгляд адміністративної справи продовжено; ухвалою суду останню також залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача.

Також до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Сведбанк» з огляду на те, що нежитлове приміщення, рішення про видачу свідоцтва про право власності на яке оскаржує позивач, є предметом забезпечення за кредитним договором № 030/10/07/88-403 КЛ від 29.10.2007 року, який був укладений між чоловіком позивача ОСОБА_3 та АТ «Сведбанк», і було передано в іпотеку банку за відповідним договором від 30.10.2007 року ОСОБА_1.

В ході судового розгляду до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено ПАТ «Омега Банк», оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив найменування на ПАТ «Омега Банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ПАТ «Сведбанк»; а також ТОВ «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» так як 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, за умовами якого банку передав право вимоги по вказаним вище кредитному та іпотечному договорам на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в ході судового розгляду позов не визнавав. Зазначав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Вважає, що оспорюваним рішенням права позивача не порушено, відтак позов є безпідставним, а тому представник відповідача просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» в судовому засіданні також просив суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що у разі його задоволення будуть порушені права третьої особи, оскільки відповідне нежитлове приміщення було передано в іпотеку ПАТ «Сведбанк», який в подальшому відступив право вимоги за відповідним кредитним та іпотечним договором ТОВ «ФК «Вектор-Плюс». Рішенням суду на вказане нежитлове приміщення звернуто стягнення.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не з'являлись, повідомлялись про розгляд справи належним чином, причини неявки суду невідомі.

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.02.2016 року даний позов було залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки, на думку суду, ОСОБА_1, укладаючи як фізична особа іпотечний договір 30.10.2007 року, предметом якого є нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 достовірно знала і про оскаржуване рішення виконкому Знам'янської міської ради, і відповідне свідоцтво видане на його підставі, яке пред'являла нотаріусу при посвідченні даної угоди. Однак, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року ухвала суду першої інстанції скасована, справа повернута до суду для продовження розгляду. Судом апеляційної інстанції відзначено, що моментом, коли позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод та інтересів необхідно вважати жовтень 2011 року, коли вона намагалась продати належне їй нежитлове приміщення. У зв'язку з юридичною необізнаністю вона не знала про різні юридичні наслідки зазначення у правовстановлюючих документах статусу фізична особа та фізична особа-підприємець, а тому не надавала цьому ніякого значення. Таким чином відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду необхідно обчислювати саме з жовтня 2011 року.

У такому разі суд з урахуванням наведених обставин виходить з того, що позивачем строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Заслухавши присутніх осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом вставлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що засвідчено відповідним свідоцтвом (а.с. 10, т. 1).

На підставі договору купівлі-продажу частини об'єкту нерухомості, укладеного 20.02.2003 року між ТОВ «Травневий» та приватним підприємцем ОСОБА_1, остання придбала 4/25 частини приміщення, що знаходиться у м. Знам'янка по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2005 року № 233 за результатами розгляду в тому числі і заяви приватного підприємця ОСОБА_1 присвоєно окремі адреси нежилим приміщенням в будинку № АДРЕСА_1, власником яких є ОСОБА_1:

- 4/25 частинам приміщення (азагальною площею 123,0 кв.м.): м. Знам'янка, АДРЕСА_1-Е;

- 8/25 частинам приміщення (загальною площею 74,1 кв.м.): м. Знам'янка, АДРЕСА_1-Ж.

Цим же рішенням у пункті 10 зобов'язано Знам'янське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», зокрема, скасувати договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомості по АДРЕСА_1, загальною площею 123,0 кв.м. від 20.02.2003 року і видати свідоцтво про право власності на нежилі приміщення, що становлять 4/25 частини приміщення колишнього магазину ТОВ «Травневий», як на цілу частину, що знаходиться за адресою: м. Знам'янка, АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 з правом приватної форми власності.

На підставі вказаного рішення фізичній особі ОСОБА_1 видано відповідне свідоцтво про право власності.

Згідно статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа з повною цивільною дієздатністю має право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (стаття 50 ЦК України).

Отже цивільно - правове визначення «фізична особа» не тотожне визначенню «фізична особа - підприємець». Фізична особа-підприємець та фізична особа - це один суб'єкт із різними правовими статусами та майном, яке не може бути передано між цими статусами. Правовий статус ФОП поглинає правовий статус фізичної особи, будучи розширенням дієздатності фізичної особи. Із здобуттям правового статусу ФОП фізична особа стає суб'єктом господарювання.

Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Правоздатність індивідуального підприємця практично прирівнюється до правоздатності юридичних осіб - комерційних організацій. Він може мати права і обов'язки, необхідні для здійснення будь-яких видів діяльності, не заборонених законом, та щодо яких законом не передбачено обмежень (стаття 50 ЦК). Зазначене прослідковується, зокрема, виходячи з положень статті 91 ЦК

Згідно зі статтею 325 цього Кодексу суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що

здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями).

Між тим, суб'єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (стаття 55 Господарського кодексу України).

Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Свобода договору полягає, зокрема, у вільному вияві волі сторін, у тому числі у підприємницькій, господарській діяльності, на вступ у договірні відносини, у можливості вільно обирати собі партнерів у договірних відносинах, у визначенні умов договору тощо.

Результатом наділення юридичних осіб - приватних підприємств і фізичних осіб-підприємців свободою господарської діяльності та підприємництва є застосування ними цивільно-правових договорів як правової форми їх діяльності.

Установивши у справі, яка розглядається, факт оформлення права приватної власності ОСОБА_1 як фізичної особи та видачі їй свідоцтва про право власності на нежиле приміщення як фізичній особі, суд вважає, що виконавчий комітет Знам'янської міської ради безпідставно своїм рішенням змінив правовий режим майна фізичної особи-підприємця на режим майна фізичної особи.

Згідно ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до пп."а" п.8.1 Тимчасового положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (чинного на момент виникнення спірних відносин), оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою при оформленні права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування.

Отже, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії. Приймаючи вказане рішення, відповідач діяв як суб'єкт владних повноважень, виконував владні функції, якими останнього наділено чинним законодавством.

Предметом спору в межах даної справи не є питання правомірності набуття позивачем або іншою особою права власності на визначене в оскаржуваному рішенні виконкому нерухоме майно.

З вищенаведених обставин справи та з обґрунтування позовних вимог вбачається, що фактично спірні відносини не стосуються цивільного права (тобто права власності на нерухоме майно), а виникли з приводу законності прийняття рішення виконкомом, як суб'єктом владних повноважень, щодо видачі свідоцтва на право власності на нерухоме майно позивачу не як приватному підприємцю (фізичній особі-підприємцю), а саме як фізичній особі, що позивач і вважає протиправним, таким, що суперечить укладеному договору купівлі-продажу від 20.02.2003 року.

Отже спір не стосується захисту прав позивача, що виникають із цивільних відносин, тобто правовідносин, що мають приватноправовий характер, що виключало б можливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Свідоцтво про право власності не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тільки документом, що посвідчує право власності, відтак не може бути самостійно оскарженим в порядку адміністративного судочинства.

Проте, в даному випадку, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року пред'явлені одночасно з вимогою про визнання протиправним та скасування п. 10 рішення виконкому Знам'янської міськради від 09.06.2005 № 233 в частині видачі свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, фактично є похідними від основної вимоги - визнання протиправним та скасування вищевказаного пункту рішення виконкому від 09.06.2005 № 233.

Згідно статті 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог і задовольняє їх у повному обсязі шляхом визнання протиправним та скасування п.10 рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2005 року № 233 в частині видачі свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, що становлять 4/25 частини приміщення колишнього магазину ТОВ "Травневий", як на цілу частину, що знаходиться за адресою м. Знам'янка АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 з правом приватної форми власності та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року № 222 на нежитлове приміщення загальною площею 123,00 кв.м. у місті Знам'янка Кіровоградської області по АДРЕСА_1-Е, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 11292752 згідно витягу про реєстрацію за № 7692579, виданого Знам'янським міжміським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" на ім'я ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 158-163, 171 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.10 рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2005 року № 233 в частині видачі свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, що становлять 4/25 частини приміщення колишнього магазину ТОВ "Травневий", як на цілу частину, що знаходиться за адресою м. Знам'янка АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 з правом приватної форми власності.

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2005 року № 222 на нежитлове приміщення загальною площею 123,00 кв.м. у місті Знам'янка Кіровоградської області по АДРЕСА_1-Е, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 11292752 згідно витягу про реєстрацію за № 7692579, виданого Знам'янським міжміським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" на ім'я ОСОБА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 28 (двадцяти вісім) грн.23 коп. відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова