Справа № П/811/3474/15
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2016-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Справа № П/811/3474/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кравчук О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Інноваційних технологій"

до відповідача - Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (далі - позивач, ТОВ "КЕІТ") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - відповідач) у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (Т.3, а.с. 151), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 10310,68 грн. (за основним платежем - 8 112,54 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 2198,14 грн.);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року №, в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 700394,10 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 884710,50 грн. (за основним платежем - 589 807,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 294 903,50 грн.);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 929940,00 грн. (за основним платежем - 619 960,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 309 980,00 грн.).

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що за результатами планової виїзної перевірки податковим органом неправомірно, без наявних на те підстав зроблено виновки про порушення ТОВ "КЕІТ" вимог податкового законодавства, а відтак - незаконно винесено вказані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач позовних вимог не визнав та, зокрема, у письмових запереченнях проти позову наголосив, що Актом документальної планової виїзної перевірки від 20 листопада 2015 року №338/11-26-22-00/37015287 виявлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині:

- заниження витрат внаслідок включення до таких витрат: вартості послуг та товарів, факт проведення (придбання) яких не підтверджено належним чином оформленими документами, витрат, які не пов'язані з веденням господарської діяльності товариства, а також від'ємної курсової різниці по операції, яка не пов'язана з провадженням господарської діяльності;

- завищення податкового кредиту за операціями, факт надання яких не підтверджено;

- заниження податку з доходу нерезидентів у зв'язку з тим, що податок з доходи нерезидента не оподатковано за ставкою у розмірі 15% від суми виплат та за їх рахунок, під час здійснення таких виплат (Т.3,а.с.59-69).

За таких умов відповідач наголошує, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

З огляду на подання представниками обох сторін клопотань про рогляд справи без їх участі, суд, керуючись вимогами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу у порядку письмового провадження (Т.3, а.с.184,187).

Розглянувши у письмовому провадженні подані представниками позивача і відповідача документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області 17 травня 2010 року.

З 26 жовтня по 13 листопада 2015 року посадовими особами Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної планової виїзної перевірки від 20 листопада 2015 року №338/11-26-22-00/37015287, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

1) пп.14.1.257 п.14.1 статті 14, пп.135.5.4 пункту 135.5 статті 135, п.138.2, п.138.8, пп.138.10.2 п.138.10, пп.138.103 статті 138, пп.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 619 960,00 грн., в т.ч. за 2012 рік в сумі 9458,00 грн., за 2013 рік в сумі 376 986,00 грн., за 2014 рік в сумі 233516,00 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 рік на 700827,00 грн.:

Заниження доходів допущено внаслідок порушення:

-пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.135.5.4 п.135.5 статті 135 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено інші доходи за 2014 року в сумі 2405,00 грн. внаслідок не включення до складу інших доходів безповоротної фінансової допомоги у вигляді процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги отриманої від платника податку на прибуток.

Завищення витрат в сумі 4024906,00 грн., в т.ч за 2012 рік в сумі 45036,00 грн., за 2013 рік в сумі 1984137,00 грн., за 2014 рік в сумі 1995733,00 грн. допущені внаслідок порушення:

-п.138.2, п.138.8 статті 138, пп.139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року, в результаті чого товариством при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), за рахунок ПП "ХАНФЄРЯНЦ", завищено собівартість за 2012 рік в сумі 41083,00 грн., внаслідок включення вартості послуг факт проведення яких не підтверджено належним чином оформленими документами;

-п.138.8 статті 138 Податкового кодексу, України від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями), в результаті чого товариством завищено собівартість реалізованих товарів за 2013 рік в розмірі 487306,00 грн., внаслідок проведення нереальної (безтоварної) господарської операції з поставки товару отриманого від ТОВ "Компанія Металозбут";

-п.138.8 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено собівартість реалізованих товарів за 2013 рік в розмірі 1356718,00 грн. внаслідок проведення нереальної (безтоварної) господарської операції з поставки товару отриманого від ТОВ НВП "Укрросцветмет";

-п.138.8 статті 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (зі змінами і доповненнями), в результаті чого товариством завищено собівартість реалізованих товарів в загальній сумі 848349,00 грн., в т.ч. за 2013 р. в сумі 140113,00 грн., за 2014р. в сумі 708236,00 грн. внаслідок проведення нереальної (безтоварної) господарської операції з поставки товару отриманого від ТОВ НВП "Укрросцветмет";

-п.138.8 статті 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (зі змінами і доповненнями), в результаті чого товариством завищено собівартість реалізованих товарів за 2014р. в сумі 145984,00 грн. внаслідок проведення нереальної (безтоварної) господарської операції з поставки товару отриманого від ТОВ «Вторметалінвест»;

-пп.138.10.2 п.138.10 статті138, п.139.1 статті 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (зі змінами і доповненнями), в результаті чого товариством завищено адміністративні витрати за 2012 рік в сумі 3953,00 грн. внаслідок врахування до їх складу витрат, які не пов'язані з веденням господарської діяльності товариства;

-пп.138.10.3 п.138.10 статті 138 Податкового кодексу України (зі змінами і доповненнями), в результаті чого товариством завищено витрати на збут за 2014 рік в сумі 9667,00 грн. внаслідок проведення нереальної (безтоварної) господарської операції з поставки запасних частин отриманих від ТОВ НВП «Укрросцветмет», факт поставки яких не підтверджено;

-п.139.1 ст. 139, статті 153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-У1 (із змінами і доповненнями), в результаті чого товариством завищено розмір інших витрат за 2014 року в сумі 1131846,00 грн. внаслідок включення від'ємної курсової різниці по операції, яка не пов'язана з провадженням господарської діяльності.

2) п. 198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого товариством занижено податок на додану вартість всього в сумі 589807,00 грн., в тому числі: за жовтень 2012р. в сумі 917,00 грн.; за 2013р. в сумі 400867,00 грн., в т.ч. за січень - 28770грн., лютий-7892,00 грн., квітень- 272370,00 грн., червень-26300,00 грн., липень- 1567,00 грн., серпень- 27406,00 грн., вересень-7520,00 грн., жовтень- 7373,00 грн., листопад-21669,00 грн.; за 2014р. в сумі 188023,00 грн., в т.ч. березень-16250,00 грн.. квітень-12947,00 грн., липень-34046,00 грн., серпень-24585,00 грн., вересень-1933,00 грн., жовтень-98262,00 грн.

Заниження податкового зобов'язання допущено внаслідок порушення:

-п.18.5.1.ст.185, п.186.3 ст.186, п.187.8.ст.187, п. 188.1 ст.188:, п. 190.2 ст.190 , п. 208.3 статті 208 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 4040,00 грн., в тому числі: за червень 2013р.в сумі 1234,00 грн., за липень 2013р. в сумі 1567,00 грн., за вересень 2013р.- 1239,00 грн., з вартості послуг по охороні і супроводженню вантажу, наданих «ООО «Частное Охранное Предприятие «АТТОН», Росія, на загальну суму 82000,00 рос.руб. на підставі договору №13/06-07 від 07.06.2013р.

Завищення податкового кредиту на суму 585767,00 грн., за жовтень 2012р. в сумі 917,00 грн., за 2013р. в сумі 396827,00 грн., в т.ч. за січень -28770,00 грн., лютий-7892,00грн., квітень-272370,00грн., червень-25066,00 грн., серпень-27406,00грн., вересень-6281,00грн., жовтень-7373,00грн., листопад-12831,00грн.: за 2014р. в сумі 188023,00грн., в т.ч.березень-16250,00грн., квітень-12947,00грн., липень-34046,00грн., серпень-24585,00 грн., вересень-1933,00 грн., жовтень-98262,00 грн. допущено внаслідок:

-п.198.1, п.198.2, п. 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого товариством завищено податковий кредит за жовтень 2012 року в сумі 917,00 грн., внаслідок включення до його складу ПДВ з вартості послуг сформованих за рахунок ПП "ХАНФЄРЯНЦ" факт надання яких не підтверджено;

-п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого товариством завищено податковий кредит в розмірі 97461,00 грн., в т. ч. за січень 2013 р. в сумі 28770,00 грн., за лютий 2013р.-7892,00 грн.,за квітень 2013р.- 1026,00грн., червень 2013р.-25066,00 грн., серпень 2013р.-27406,00 грн., вересень 2013р.- 3483,00 грн., жовтень 2013р.-3818,00 грн. внаслідок включення до його складу ПДВ з вартості товарів, отриманих від ТОВ "Компанія Металозбут", факт надання яких не підтверджено;

-п.198.1, п.198.2, п. 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено податковий в сумі 442946,00грн., в т.ч. квітень 2013р. в сумі 271344,00грн., за вересень 2013р. в сумі 2798,00грн., жовтень 2013р. в сумі 3555,00грн., листопад 2013р. в сумі 21669,00 грн., липень 2014р. в сумі 32506грн., серпень 2014р. в сумі 10879,00грн., вересень 2014р. в сумі 1933,00грн., жовтень 2014р. в сумі 98262,00грн., внаслідок включення до його складу ПДВ з вартості товарів, запасних частин, отриманих від ТОВ «Укрросцветмет», факт надання яких не підтверджено;

-п.198.1, п.198.2, п. 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено податковий кредит в розмірі 15246,00 грн., в т. ч. за липень 2014р. в сумі 1540,00 грн., за серпень 2014р.-13706,00 грн., внаслідок включення до його складу ПДВ з вартості товарів отриманих від ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" факт поставки яких не підтверджено;

-п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено податковий кредит в розмірі 29197,00 грн., в т. ч. за березень 2014р. в сумі 16250,00грн., за квітень 2014р.- 12947,00 грн., васлідок включення до його складу ПДВ з вартості товарів отриманих від ТОВ «Вторметалінвест», факт поставки яких не підтверджено.

3) п.160.1. «а», п.160.2. статті 160 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидентів за 2013р. в сумі 8112,54 грн., у зв'язку з тим, що податок з доходи нерезидента не оподатковано за ставкою у розмірі 15% від суми виплат та за їх рахунок, під час здійснення таких виплат;

4) пункту 3 "Порядку заповнення та подання податковим агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом Міндоходів України від 21.01.2014р. №49 та зареєстрованого в Мін'юсті України 05.02.14 року за №228/25005 щодо не відображення у податкових розрахунках форми 1-ДФ даних про суми поворотної фінансової допомоги за ознакою доходу « 153».

- пп.169.2.2 п.169.2. статті 169, пп.«а» п.176.2 статті 176 Податкового Кодексу України із змінами та доповненнями, в результаті чого не утримано податку на доходи фізичних осіб у жовтні 2013 року в сумі 86,03 грн.

5) на порушення п.103.9 статті 103 Кодексу ТОВ «Компанія енерго-інноваційних технологій» не подано до Олександрійської ОДПІ «Звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів» за 2013 рік у строки та за формою, встановленими центральним органом державної податкової служби (Т.1, а.с.18).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року:

- №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 10310,68 грн. (за основним платежем - 8112,54 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 2198,14 грн.);

- №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 700827,00 грн.;

- №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 884 710,50 грн. (за основним платежем - 589807,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 294 903,50 грн.);

- №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 929940,00 грн. (за основним платежем - 619 960,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 309 980,00 грн.). (Т.1, а.с.90-93).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Податкове повідомлення-рішення № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4040,00 грн за основним платежем та 2020,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями базується на висновках податкового органу про заниження позивачем податкового зобов'язання з ПДВ за червень, липень та вересень 2013 року внаслідок порушення вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 186.3 статті 186, пункту 187.8. статті 187, пункту 188.1 статті 188:, пункту 190.2 статті 190 , пункту 208.3 статті 208 Податкового кодексу України з вартості послуг по охороні і супроводженню вантажу, наданих «ООО «Частное Охранное Предприятие «АТТОН» (Росія) на загальну суму 82000,00 рос. руб. на підставі договору №13/06-07 від 07.06.2013р.

Так, 01 листопада 2012 року між позивачем (Комітент) та ТОВ НВП "УКРОСЦВЕТМЕТ" (Комісіонер) було укладено договір комісії, яким позивач доручив комісіонерові укласти від свого імені та за рахунок комітента зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу та передавати все одержане за договором комітентові (Т.1, а.с. 131-132).

При цьому, пунктом 2 додаткової угоди №4 до вказаного договору обумовлено, що для забезпечення безпеки товару за межами України комісіонер може залучати охорону (Т.1, а.с. 136).

У свою чергу, ТОВ НВП "УКРОСЦВЕТМЕТ" (Замовник) 07 червня 2013 року уклало з ТОВ "ЧОП "Аттон", Російська Федерація (Виконавець) договір № 13/06-07 про надання послуг з охорони та супроводження вантажу (Т.3, а.с.230-232 ).

Предметом вказаного правочину є надання охоронних послуг з метою захисту законних прав та інтересів замовника, які включають охорону та супровід вантажу, що перевозиться автомобільним транспортом замовника за маршрутом Росія, Ореенбургська область, м. Гай - до переходу кордону Росія-Україна в одному напрямку (пункт 1.2. Договору).

Згідно Звітів комісіонера від 17 червня 2013 року, 22 липня 2013 року та 27 вересня 2013 року, актів виконаних робіт та відповідних рахунків, у зв'язку з виконанням договору комісії Товаристу з обмеженою відповідальністю "ЧОП "Аттон" за надання послуг щодо супроводження вантажу за маршрутом: м. Гай (Росія) - Нехотіївка Білгородської області (Росія) було сплачено загалом 82000,00 російських рублів, що склало 16950,16 грн у гривневому еквіваленті (Т. 2, а.с. 227-235).

Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.185. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Митну територію України становлять територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України

(стаття 9 Митного кодексу України).

Відповідно до пункту 186.4 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання послуг є місце реєстрації постачальника, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3 цієї статті.

У свою чергу, пунктом 186.3 статті 186 Податкового кодексу України встановлено, що місцем постачання транспортно-експедиційних послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання.

Як вбачається з Акту перевірки, відповідач, утотожнивши надані нерезидентом- ТОВ «Частное Охранное Предприятие «АТТОН» - послуги щодо супроводження вантажу територією Російської Федерації з транспортно-експедиційними послугами, дійшов висновку про те, що у відповідності пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання послуг слід вважати місце реєсторації отримувача послуг, а відтак- відповідна господарська операція є об'єктом оподаткування податком на додану вартість у відповідності до статті 185 Податкового кодексу Укераїни.

Проте, з огляду на вимоги Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 року № 1955-ІV, статті 929 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ та статті 316 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року № 436-ІУ, суд вважає, що податковим органом помилково кваліфіковано надані Товариством «Частное Охранное Предприятие «АТТОН» послуги як транспортно-експедиційні.

Так, відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення глави 65 Цивільного кодексу України (Транспортне експедирування) поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов'язків (стаття 930 Цивільного кодексу України).

Крім Цивільного кодексу України правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення визначаються Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 року № 1955-IV.

Так, відповідно до статті 1 цього Закону транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; а транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до частини першої статті 8 цього Закону експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні (9 цього ж Закону).

Стверджуючи про те, що надані нерезидентом послуги є транспортно-експедиційними, відповідач не послався на жодний документ, який за вказаними вище положеннями дозволяв би віднести такі послуги до транспортно-експедиційних.

Таким чином, зважаючи на відсутність підстав для віднесення наданих послуг до транспортно-експедиційних, в силу пункту 186.4 статті 186 Податкового кодексу України, враховуючи, що місцем реєстрації постачальника послуг - ТОВ «Частное Охранное Предприятие «АТТОН» є Російська Федерація, суд дійшов висновку, що місце постачання спірних послуг знаходиться за межами митної території України, а відтак - операції з отримання таких послуг не підпадають під об'єкт оподаткування податком на додану вартість.

За таких умов позивач правомірно, на виконання пункту 186.4 статті 186 ПК України у податковому обліку не нараховував податкові зобов'язання з ПДВ за послугами, отриманим від нерезидента, з місцем постачання за межами митної території України.

Викладене обумовлює висновок суду про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4040,00 грн за основним платежем та 2020,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податкове повідомлення-рішення № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 831,00 грн за основним платежем та 415,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, обгрунтоване висновками контролюючого органу про завищення позивчем адміністративних витрат за 2012 рік на суму 3953,00 грн внаслідок включення до їх складу витрат, які не пов'язані з веденням господарської діяльності Товариства.

Так, з даних головної книги за 2012 рік, відомості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" вілповідачем встановлено, що ТОВ "КЕІТ" відобразило витрати в розмірі 3952,57 грн за взаємовідносинами з ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Відповідно до підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються такі адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, як витрати на страхування майна (п. «в») , інші витрати загальногосподарського призначення (п. «ж»).

Водночас, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України виключає можливість формування витрат за рахунок витрат, не пов'язаних з провадженням господарської діяльності.

Згідно договору добровільного страхування від вогневих ризиків та стихійних явищ і добровільного страхування майна №322/12-Из/Дп/05 від 30 жовтня 2012 року, ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виступає страховиком, позивач - страхувальником, ПАТ "Кредобанк" - вигодонабувачем.

Проте, всупереч вимогам частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач не надав суду доказів пов'язаності витрат за таким договором із здійсненням власної господарської діяльності та наявності правових підстав для віднесення 3953 грн до адміністративних витрат.

За таких умов суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № в частині, якою позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 831,00 грн за основним платежем та 415,50 грн- за штрафними (фінансовими) санкціями, а відтак - і для задоволення відповідних позовних вимог ТОВ "КЕІТ".

Спірні податкові повідомлення-рішення № та № в частинах, якими позивачеві нарахована решта податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, базуються на висновках акту перевірки про завищення позивачем витрат та податкового кредиту в результаті безпідставного формування таких витрат та кредиту за наслідками господарських операцій, які, на думку податкового органу, не мали реального характеру.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України (положення якого тут і далі застосовуються судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу, а також дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Водночас, відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України містить застереження, за яким не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зокрема, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. При цьому, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Що стосується правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та валових витрат є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення "Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05 червня 1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем податкового кредиту та формування витрат за господарськими операціями з ТОВ "Компанія Металозбут", ТОВ «Укрросцветмет», ПП "ХАНФЄРЯНЦ", ТОВ «Вторметалінвест», ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Водночас, при розгляді даної справи суд не обмежується формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а вважає за необхідне встановити фактичні обставини вчинення відповідних господарських операцій у контексті доктрини „ділова мета".

Суд враховує, що пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153, передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. За змістом пункту 8 зазначеного Положення дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається, коли, зокрема, є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Відтак, з метою перевірки обґрунтованості заявленої позивачем податкової вигоди та достовірності наданих первинних документів необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької діяльності ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій".

Суд вважає, що у спірних правовідносинах перевірка таких обставин підлягає дослідженню у сув'язі з обставинами подальшої реалізації позивачем придбаного у вищезазначених контрагентів товару.

Видами діяльності ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" за КВЕД є, зокрема, оптова торгівля металами та металевими рудами (46.72), демонтаж (розбирання) машин та устаткування (38.31), відновлення відсортованих відходів (38.32), оптова торгівля відходами та брухтом (46.77), діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (46.11).

У ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" на праві користування перебуває нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м.Олександрія, Звенігородське шосе, 8/5, загальною площею 853 метри, за договором суборенди №АрС2014 укладеним з ТОВ НВП "Укрросцветмет" (Т.1,а.с.171-172).

При цьому, у власності ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" перебувають транспортні засоби: марки MAN TGL 12.180 фургон-С, державний номерний знак НОМЕР_1; марки MAN TGХ 18-400 сідловий тягач-Е, державний номерний знак НОМЕР_2; марки KOGEL SNCO 24, напівпричіп бортовий -Е, державний номерний знак НОМЕР_3; MERSEDES-BENZ ML-350, легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_4 (Т.3,а.с.121-123).

Щодо взаємовідносин позивача з ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" судом встановлено наступне.

17 червня 2013 року між ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" (постачальник) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (покупець) було укладено договір поставки металопрокату №17-06/2013/2 (Т.1,а.с.95-96).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" у липні, серпні 2014 року придбало у ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" обумовлений договором товар, а саме, пруток ЛС 59-1.

Факт придбання товару за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 04 липня 2014 року №24, від 12 серпня 2014 року №13, (Т.1,а.с.102,103) та відповідною видатковою накладною (Т.1,а.с.99) на загальну суму 91476,00 грн. (із них ПДВ - 15246,00 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (Т.1, а.с.104-105).

Крім того, у матеріалах справи наявні сертифікати якості на придбаний позивачем товар (Т.1,а.с.97-98).

На посвідчення факту транспортування придбаного товару до місця його складського зберігання позивачем надано відповідні товарно-транспортні накладні (Т.1,а.с.100-101).

У контексті спірних правовідносин суд бере до уваги пояснення представника позивача про те, що металопрокат придбавався ТОВ "КЕІТ" з метою подальшої реалізації, однак наразі не реалізований та зберігається в орендовану позивачем складському приміщенні (Т. 1, а.с. 130, Т.2, а.с.26)

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Компанія Металозбут" судом встановлено наступне.

31 жовтня 2012 року між ТОВ "Компанія Металозбут" (постачальник) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (покупець) було укладено договір поставки продукції №3110-1 (Т.1,а.с.174-175).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" у січні, лютому, квітні, червні, серпні, жовтні 2013 року придбало у ТОВ "Компанія Металозбут" металопрокат (труби).

Факт придбання товару за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 14 січня 2013 року №141, від 24 січня 2013 року №241, від 04 лютого 2013 року №41, від 04 квітня 2013 року №46, від 28 травня 2013 року №283, від 25 червня 2013 року №251, від 05 серпня 2013 року №52,51, від 19 серпня 2013 року №193, 192, від 12 вересня 2013 року №122, від 21 жовтня 2013 року №211 (Т.1,а.с.191-202) та відповідними видатковими накладними (Т.1,а.с.176,180-182,186-188) на загальну суму 584 768,09 грн. (із них ПДВ - 97 461,36 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідними банківськими виписками по рахунку (Т.1, а.с.179,203-213).

На посвідчення факту транспортування придбаного товару до місця його зберігання позивачем надано відповідні товарно-транспортні накладні та акти здачі-прийняття робіт, з яких вбачається, що таке транспортування товару здійснювали частково автоперевізники ПП ОСОБА_1, ПП "ВТВ-ТРАНС", частково - позивач власними транспортними засобами (Т.1,а.с.177-178,183-184,189).

На посвідчення факту подальшої реалізації придбаного у ТОВ "Компанія Металозбут" товару позивачем надані відповідні первинні бухгалтерські документи (Т.1,а.с.214-242).

Щодо взаємовідносин позивача з ПП "ХАНФЄРЯНЦ" судом встановлено наступне.

24 січня 2014 року між ПП "ХАНФЄРЯНЦ" (експедитор) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (замовник) укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування №240112/а-1, згідно умов якого експедитор від свого імені за рахунок засобів замовника здійснює організацію перевезення вантажів замовника автомобільним транспортом в міському, міжміському та міжнародному сполученні (Т.1 а.с.245-246).

Так, у жовтні 2012 року ПП "ХАНФЄРЯНЦ" надавало позивачеві послуги з міжнародного перевезення вантажу, а саме транспортні послуги по маршруту м.Кіров (Росія) - м.Ревда (Свердловська обл.) - п/п Нехотіївка - Гоптовка -м.Олександрія, що посвідчується відповідними актом виконаних робіт (Т.2,а.с.7) та податковими накладними від 17 жовтня 2012 року №102, від 09 жовтня 2012 року №49 (Т.2,а.с.8,10) на загальну суму 42000,00 грн.

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідними банківськими виписками по рахунку (Т.2, а.с.9).

Принагідно позивачем надані вантажно-митні декларації, які, на думку суду, додатково засвідчують факт участі ПП "ХАНФЄРЯНЦ" у спірних господарських правовідносинах (Т.1,а.с.248-251;Т.2,а.с.1-6).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Укрросцветмет» судом встановлено наступне.

Податковий орган поставив під сумнів господарські операції позивача із вказаним контрагентом за двома напрямками господарської діяльності (договорами поставки та договором комісії).

Так, 15 серпня 2014 року між позивачем (покупець) та ТОВ НВП "Укрросцветмет" (постачальник) було укладено договір №ДПШ-1508, за яким постачальник зобов'язаний передати у власність покупця товар (шини грузові 245/70 R 17,5) (Т.1,а.с.165-166).

Факт придбання позивачем автомобільних шин за вказаним договором посвідчується наявними у матеріалах справи видатковою накладною (Т.1,а.с.167), податковою накладною від 16 вересня 2014 року №3 (Т.1,а.с.168), випискою з банку по рахунку щодо оплати за придбаний товар (Т.1,а.с.169)

Придбані шини передані контрагентом позивачеві на території орендованих складських приміщень та використані позивачем у власній господарській діяльності (встановлені на вантажний автомобіль) про що свідчать відповідні акти (Т.3,а.с.124-127), та картки обліку (Т.3,а.с.128-129).

Крім того, 24 грудня 2012 року між ТОВ НВП "Укрросцветмет" (продавець) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (покупець) було укладено договір поставки товару №ДП-2412/12 та додаткові угоди до нього (Т.2,а.с.40-43).

На виконання договірних зобов'язань за вказаним договором ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" у вересні, жовтні, листопаді 2013 року, липні, серпні, жовтні 2014 року придбало у ТОВ НВП "Укрросцветмет" обумовлений договором товар: прутки, плати, монтажні комплекти, труби, листи.

Факт придбання товару за вищезазначеним договором підтверджується наявними у матеріалах справи податковими накладними від 23 вересня 2013 року №11, від 03 жовтня 2013 року №3, від 22 листопада 2013 року №5, від 29 листопада 2013 року №10, від 29 листопада 2013 року №11,12, від 28 липня 2014 року №6, від 29 серпня 2014 року №12, від 29 жовтня 2014 року №6 (Т.2,а.с.56-64), відповідними видатковими накладними (Т.2,а.с.44-50,52,54), на загальну суму 1018019,07 грн. (із них ПДВ - 169669,86 грн.).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним банківськими виписками по рахунку (Т.2, а.с.65-77).

На посвідчення факту транспортування придбаного товару до місценаходження складських приміщень ТОВ "КЕІТ" позивачем надано відповідні товарно-транспортні накладні (Т.2,а.с.51,53,55).

01 листопада 2012 року між ТОВ НВП "Укрросцветмет" (комісіонер) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (комітент) укладено договір комісії №К2012/11/1, за змістом якого, в порядку та на умовах, виначеним цим Договором, комітент доручає комісіонерові, а комісіонер зобов'язується укласти від свого імені та за рахунок комітента зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товару, істотні умови якого визначаються сторонами в додатку до цього договору, та передати все одержане за договором комітентові (Т.1,а.с.131-132); при цьому, 05 листопада 2012 року, 03 січня 2013 року, 01 січня 2013 року, 05 квітня 2013 року укладено додаткові угоди до вказаного договору (Т.1,а.с.133-136).

Так, на виконання умов вказаного договору комісії ТОВ НПП "Укрросцветмет" передало у власність ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" товар, а саме: заготовки мідні трубні, заготовки трубні алюмінієві, що підтверджується відповідними актом приймання-передачі (Т.1.а.с.137) та додатками до договору (Т.1,а.с.138-139), податковою накладною від 15 квітня 2013 року №8 (Т.1,а.с.140) на загальну суму 1628061,79 грн. (із них ПДВ - 271 343,63 грн.).

На посвідчення факту транспортування придбаного товару до місцезнаходження ТОВ "КЕІТ" позивачем надані відповідні товарно-транспортні накладні (Т.1,а.с.141-142).

Оплата за даним договором була здійснена безготівковим шляхом, що посвідчується відповідним банківськими виписками по рахунку (Т.1, а.с.143,145,147-148,150).

Прикметно, що вважаючи сіпрні операції позивача та ТОВ НПП "Укроссцветмет" такими, що не відбулися в об'єктивній дійсності, відповідач, тим не менш, надалі в Акті перевірки посилається на правочини, укладені вказаним контрагентом на виконання договору комісії та донараховує позивачеві податкові зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових та видаткових накладних, актів здачі-прийняття виконаних робіт, свідчать про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит та витрати за взаємовідносинами з ТОВ "Компанія Металозбут", ТОВ «Укрросцветмет», ПП "ХАНФЄРЯНЦ", ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап", відповідають критеріям первинного документу, а відтак - дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними. Подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача зобов'язань, обумовлених договорами поставки.

При цьому у матеріалах справи наявні договори поставки, укладені між ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" та ТОВ "Торгова компанія "Елегін", ТОВ "Стрим Механіка", ТОВ "Механічний завод "ТавридаЕлектрик", ТОВ "Підприємство "Тавріда Електрик України" (Т.1,а.с.214-242;Т.2,а.с.78-218), з яких вбачається, що реалізовуючи вказаним суб'єктам господарювання придбані у ТОВ "Компанія Металозбут", ТОВ «Укрросцветмет», ПП "ХАНФЄРЯНЦ", ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" отримав економічну вигоду за спірними правочинами.

За таких умов суд доходить висновку, що позивач підтвердив право на формування податкового кредиту та витрат за взаємовідносинами з ТОВ "Компанія Металозбут", ТОВ «Укрросцветмет», ПП "ХАНФЄРЯНЦ", ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап", а тому податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 556574,00 грн за основним платежем та 278287,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення № в частині нарахування позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 592552,00 грн за основним платежем та 296276,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями за взаємовідносинами з ТОВ "Компанія Металозбут", ТОВ «Укрросцветмет», ПП "ХАНФЄРЯНЦ", ДП «Техноскрап» ТОВ "Скрап" є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас, суд не вбачає правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 29193,00 грн за основним платежем та 14598,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та податкового повідомлення-рішення №, в частині нарахування позивачеві податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму 26277,00 грн за основним платежем та 13138,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями за взаємовідносинами з ТОВ "Вторметалінвест".

Так, 28 січня 2014 року між ТОВ «Вторметалінвест» (постачальник) та ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" (покупець) було укладено договір на поставку товару №2801-1 (Т.1, а.с.106-107).

На посвідчення придбання товару за вказаним договором (труб) позивачем надані податкові накладні від 28 березня 2014 року №286, від 30 квітня 2014 року №307,308 (Т.1,а.с.102,103), видаткові накладні (Т.1,а.с.108-109) на загальну суму 175 180,91 грн. (із них ПДВ - 29 196,82 грн.) та банківські виписки по рахунку (Т.1, а.с.113-115).

Проте, позивачем не надано жодних документів, що підтверджують переміщення вантажу до ТОВ "КЕІТ", відсутня будь-яка товарно-транспортна документація.

Відсутнє також документальне підтвердження складського, оперативного та бухгалтерського обліку, подальшої реалізації спірного товару або ж його використання у власній господарській діяльності в інший спосіб.

Не надані позивачем і передбачені умовами зазначеного договору документи, що підтверджують факт походження товару (сертифікати якості на товар, сертифікати відповідності, паспорти походження товару, відомості про виробника).

Суд у взаємозв'язку з наведеним також враховує, що наявність оплати на користь контрагента сама по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку самостійною підставою для формування спірних сум вигод, оскільки, крім іншого, рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного, не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування спірних сум податкових вигод що, відповідно, свідчить про відсутність підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог.

Підставою для зменшення ТОВ "КЕІТ" від'ємного значення з податку на прибуток на 700394,10 грн. податковим повідомленням-рішенням від 03 грудня 2015 року № в частині, що оскаржується позивачем, стали висновки податкового органу про завищення позивачем інших витрат за 2014 рік в сумі 1131846,00 грн внаслідок включення до таких витрат від'ємної курсової різниці, яка не пов'язана з провадженням господарської діяльності.

Так, 09 грудня 2013 року ТОВ "КЕІТ" уклало з нерезидентом - компанією "WORLD COPPER TRADE LLP" (Великобританія) контракт №EN-1/2013 на поставку магнітних пускачів типу "ПРИВ-250" згідно специфікації до договору (Т.2, а.с. 11-20).

Умовами пунктів 3, 4 зазначеного контракту передбачено постачання товару замовникові протягом 90 діб після надходження 100% попередньої оплати за товар (авансу) в сумі 1000000,00 доларів США (Т.2, а.с. 21-27).

Протягом грудня 2013 року, березня, травня, червня 2014 року на рахунок позивача надійшли кошти в загальному розмірі 577000,00 доларів США (Т.2, а.с. 21-27).

Передоплату в сумі 28000 доларів США повернуто на вимогу контрагента (лист від 24 лютого 2014 року, Т.2, а.с. 28-29).

Проте, листом від 20 жовтня 2014 року контрагент повідомив ТОВ "КЕІТ" про розірвання контракту №EN-1/2013 та попросив повернути попередню оплату в сумі 549000 доларів США (Т. 2, а.с. 30).

У свою чергу, позивач повернув контрагентові авансові кошти в сумі 342330,00 доларів США (Т.2, а.с. 31-36).

Станом на 31 грудня 2014 року заборгованість позивача перед компанією "WORLD COPPER TRADE LLP" складала 206670 доларів США (Т.2, а.с. 37).

При цьому, на заборгованість в іноземній валюті позивачем нараховувалась курсова різниця в сумі 1131846,00 грн, яка, в свою чергу, на підставі бухгалтерського запису по Дт рахунку 945 "Втрати від операційної курсової різниці" та Кт рахунку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" була включена у податковому обліку до складу інших витрат декларації з податку на прибуток.

За таких умов позивачем отримані збитки, які заявлено у податковій декларації з податку на прибуток в сумі 700827,00 грн.

У контексті спірних правовідносин суд зазначає, що згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати визначаються як сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами ( підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Підпунктом 138.1.1. пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування віднесено, зокрема, витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

У свою чергу, відповідно до підпункту «а» підпункту 138.10.4. пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються, інші операційні витрати, що включають, зокрема, витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу.

За змістом підпункту 153.1.3. пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Між тим, суд наголошує, що визначальною умовою для віднесення певних сум, зокрема, й втрат курсової різниці, до витрат платника податків, є наявність розумних економічних причин виникнення таких витрат та пов'язаність їх із господарською діяльністю відповідного суб'єкта.

Сторонами визнаються та не заперечуються відповідні числові показники, наведені в Акті перевірки та проведені у зв'язку з цим математичні розрахунки. Спір виник у зв'язку з різним розумінням сторонами характеру сум, віднесених до витрат, їх кваліфікації як витрат, та, відповідно, правильності застосування у зв'язку з цим норм податкового законодавства щодо віднесення до витрат від'ємного значення курсових різниць від заборгованості перед нерезидентом.

Податковий орган наголошує, що укладена ТОВ "КЕІТ" зовнішньоекономічна угода є нетиповою для основної діяльності Товариства, а отримані позивачем кошти від компанії "WORLD COPPER TRADE LLP" нерезидентом - компанією "WORLD COPPER TRADE LLP" в рахунок попередньої оплати використовувались для здійснення іншої господарської діяльності, а не для виконання експортного контракту №EN-1/2013.

Принагідно в обгрунтування своєї позиції відповідач наголосив, що позивачем до перевірки не надано доказів, які підтверджували б укладення договорів на придбання пускачів з їх виробниками чи постачальниками, про перерахування коштів на їх постачання тощо.

У свою чергу, на спростування позиції податкового органу позивачем надана копія комерційної пропозиції виробника пускачів - ТОВ "ТЕТЗ-ІНВЕСТ", у якій вказаний суб'єкт господарювання пропонує ТОВ "КЕІТ" поставку апаратури, визначеної вищевказаним експортним контрактом (Т. 3, а.с. 226-227).

Листом від 12 грудня 2013 року позивач повідомив виробника пускачів про намір укласти попередню угоду поставки товару та ініціював питання про можливість отримання знижки за умови попередньої оплати товару (Т.3, а.с.

Як наслідок, 28 лютого 2014 року ТОВ "КЕІТ" та ТОВ "ТЕТЗ-ІНВЕСТ" було укладено попередню угоду, якою сторони зобов'язались протягом року укласти договір поставки (Т. 3, а.с. 192).

За таких умов суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач, заздалегідь не маючи наміру щодо виконання умов зовнішньоекономічного контракту з компанією "WORLD COPPER TRADE LLP", не вчиняв жодних дій щодо придбання пускачів з метою їх подальшої поставки контрагентові-нерезиденту.

Принагідно суд зазначає, що положеннями цивільного та господарського законодавства постачальник, який отримав від замовника кошти у якості попередньої оплати, не зобов'язаний обособлювати їх та не обмежений у розпорядженні такими коштами.

При цьому податковим органом не доведено відсутності у позивача інших грошових активів, які могли б бути спрямовані на закупівлю пускачів.

За таких умов сам факт розпорядження позивачем коштами, які надійшли від компанії "WORLD COPPER TRADE LLP" у якості попередньої оплати за пускачі, не свідчить про відсутність наміру виконувати умови зовнішньоекономічного контракту.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що повернення позивачем попередньої оплати за договором, а відтак- і виникнення втрат курсової різниці, спричинила одностороння відмова контрагента позивача від виконання договірних умов, суд вважає, що податковий орган не довів факту штучного утворення позивачем податкової економії та непов'язаності витрат позивача з його господарською діяльністю, а відтак - необгрунтовано прийшов до висновку про завищення ТОВ "КЕІТ" витрат в сумі 1131846,00 грн. та прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2015 року № в частині, що оскаржується позивачем.

Податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 10310,68 грн. (за основним платежем - 8112,54 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 2198,14 грн.) грунтуються на висновках податкового органу про порушення позивачем підпункту "а" пункту 160.1, пункту 160.2 статті 160 Податкового кодексу України внаслідок виплати нерезидентові - компанії "WORLD COPPER TRADE LLP" (Великобританія) доходу в сумі 6766,37 доларів США у вигляді процентів за несвоєчасну сплату отриманого по імпорту товару (Т.1, а.с. 5-60).

Як зазначалося вище, 01 листопада 2012 року між позивачем (Комітент) та ТОВ "НПП Укросцветмет" (Комісіонер) укладено договір комісії, за умовами комітент доручає комісіонерові, а комісіонер зобов'язується укласти від свого імені та за рахунок комітента зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товару, істотні умови якого визначаються сторонами в додатку до цього договору, та передати все одержане за договором комітентові (Т.1,а.с.131-132).

У свою чергу, на виконання вказаного договору Комісіонером укладений зовнішньоекономічний котракт з нерезидентом - компанією "WORLD COPPER TRADE LLP", зя яким ТОВ "НПП Укросцветмет" (Покупець) зобов'язується придбати у продавця- нерезидента для ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій" прокат із міді та мідних сплавів.

Зважаючи на умови відповідного зовнішньоекономічного контракту та на фактичні обставини його виконання, компанія "WORLD COPPER TRADE LLP" скерувала до позивача лист-вимогу, у якому наголошувала на необхідності сплати процентів за понад 30-денний час затримки оплати суми заборгованості за товар, відвантажений 12 грудня 2012 року, в сумі 6766,37 доларів США.

Згідно платіжного доручення №93 від 09 липня 2013 року виплату таких коштів в сумі 6766,37 доларів США або 54083,60 грн компанії "WORLD COPPER TRADE LLP" здійснив Комісіонер за договором №К2012/11/1 - ТОВ "НПП Укросцветмет".

За таких умов відповідач вважає, що ТОВ "Компанія енерго-інноваційних технологій", за власний рахунок мала б оподаткувати за ставкою 15% відстоків виплачений компанії "WORLD COPPER TRADE LLP" дохід у сумі 6766,37 доларів США.

Надаючи правову оцінку таким твердженням податкового органу, суд виходить, насамперед, з правової природи договору комісії та його впливу на податкові правовідносини.

Так, відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (ст. 1012 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 103 Цивільного кодексу України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

У свою чергу, відповідно до статті 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

При цьому статтею 1018 Цивільного кодексу України наголошено, що майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин пункту 160.1 статті 160 Податкового кодексу України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Пунктом 160.2 статті 160 Податкового кодексу України передбачено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Між тим, підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Також у статті 18 Податкового кодексу України визначено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що придбання позивачем товару за посередництвом суб'єкта господарювання - комісіонера, який виплачує нерезидентові дохід обумовлює виконання обов'язків податкового ангента саме комісіонером, а не комітентом.

Отже, у спірних правовідносинах податковим органом помилково визначено ТОВ "КЕІТ", як платника податку податку на прибуток іноземних юридичних осіб, а відтак - безпідставно донараховано податкові зобов'язання податковим повідомленням-рішенням №.

На підставі частин першої, третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України здійснені позивачем судові витрати (сплачений при поданні адміністративного позову судовий збір, Т.1, а.с.86-89) присуджуються ТОВ "КЕІТ" відповідно до задоволених позовних вимог (96,6%) за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03 грудня 2015 року №, яким ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 10310,68 грн. (за основним платежем - 8 112,54 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 2198,14 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03 грудня 2015 року № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 700394,10 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03 грудня 2015 року №, в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 840919,00 грн (з яких 560614,00 грн - за основним платежем та 280305,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03 грудня 2015 року № в частині, якою ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 888828,00 грн (з яких 592552,00 грн - за основним платежем та 296276,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Присудити ТОВ "Компанія Енерго-Інноваційних технологій" судовий збір у розмірі 36592,08 грн (тридцять шість тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні, вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.В. Кравчук