Справа № 818/1386/15
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р.Справа № 818/1386/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача Шаповал Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 818/1386/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина"

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Горобина» (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на 27451грн. та від 18.12.2014 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 523501грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 27 423грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.12.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість на 515 969грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині задоволених позовних вимог, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 року в частині задоволення позову та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову повністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка та наказу ДПІ у м. Сумах №1130 від 05.06.2014 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Горобина» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року до 31.12.2013 року, за результатами якої було складено акт від 02.09.2014 року №3554/2230/31162928/46 (т.1, а.с.74-182), в якому були зафіксовані порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу Украйни, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 2127762грн., в т.ч. липень 2012 р. у сумі 14946грн., серпень 2012 р. у сумі 37552грн., вересень 2012 р. у сумі 80913грн., жовтень 2012 р. у сумі 460975грн., листопад 2012 р. у сумі 14216грн., грудень 2012 р. у сумі 417075грн., жовтень 2013р. у сумі 263726грн., листопад 2013р. у сумі 838024грн., грудень 2013 р. у сумі 335грн.

Відповідно до п.2 висновків до акту перевірки «зменшено залишок від'ємного значення по рядку 24 декларації на загальну суму 27451грн., в т.ч. за грудень 2013 року на суму 27451грн. Зменшено значення зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового періоду) по ряд.20.1 у зменшення суми податкового боргу з ПДВ на суму 547989грн., у т.ч. лютий 2013 р. на суму 83616грн., березень 2013 р. на суму 186846грн.,травень 2013р. на суму 129242грн.,липень 2013р. на суму 68751грн., листопад 2011 р. на суму 79534грн.» (т.1,а.с.182).

18 вересня 2014 року на підставі вищевказаного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2013 року на 27451грн.(т.1,а.с.14), а також податкове повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, яка була врахована у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні податкові періоди на 547989грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Горобина» подало скаргу до Головного управління ДФС у Сумській області, яку рішенням від 01.12.2014 р. №841/10/18-28-10-03-04-234/294ск задоволено частково, а саме податкове повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № скасовано у частині зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ, яка була врахована у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні податкові періоди на 24488грн., а податкове повідомлення-рішення від 18.09.2014 р. № залишено без змін (т.1, а.с.16-23).

Внаслідок часткового скасування податкового повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № ДПІ у м. Сумах прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 18.12.2014 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 523501грн. (т.1,а.с.15).

Скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 27 423грн. та від 18.12.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість на 515 969грн. суд першої інстанції виходив з протиправності вказаних податкових повідомлень-рішень у вказаній частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № та від 18.12.2014 року № грунтуються на висновках податкового органу про завищення позивачем від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2013 року, лютий 2013 р., липень 2013 р., травень 2013 р., листопад 2013 р., березень 2013 р. яке відбулося за рахунок завищення позивачем податкового кредиту з липня 2012 р. по грудень 2012 р. та з січня 2013 р. по грудень 2013 р. по господарським операціям між Слобожанською філією «Горобина» та ТОВ «Еко», ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Альянс Маркет», ПАТ «Аграрник», ДП «Універмаг» з придбання маркетингових та передпродажних послуг, які, на думку відповідача, документально не підтверджені; у зв'язку з завищенням позивачем податкового кредиту з липня 2012 р. по грудень 2013 р. через неправомірне віднесення вартості палива використаного працівниками СФ ТОВ «Горобина» на підставі договорів про використання власного автомобіля у службових цілях, по яким зв'язок з господарською діяльністю позивача документально не підтверджений; у зв'язку з завищенням позивачем податкового кредиту за липень 2013 р., вересень 2013 р., жовтень 2013 р.. листопад 2013 р., грудень 2013 р. за рахунок операцій з придбання ТОВ «Горобина» товару ( тканина, сплав алюмінієвий) у постачальників ТОВ «Сєбо Плюс», ТОВ «Намтар», ТОВ «Донметсплав», які, на думку відповідача, не пов'язані з господарською діяльністю позивача, також у зв'язку з завищенням позивачем податкового кредиту з грудня 2012 р. по серпень 2013 р. та з листопада 2013 р. по грудень 2013 р. за рахунок господарських операцій між СФ ТОВ «Горобина» з ТОВ «Сумська Горобина», які, на думку відповідача, документально не підтверджені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками податкового органу виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, податковий кредит складається із сум податку на додану вартість нарахованого (сплаченого) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, видана платником податку.

Між тим, колегія суддів зазначає, що податкова накладна не є вичерпним первинним документом для нарахування податкового кредиту з ПДВ, оскільки визначальною умовою для формування податкового кредиту за певними господарськими операціями є реальне здійснення цих господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ПАТ «Аграрник» укладено договір про надання послуг від 03.01.2012 року № 33 відповідно до якого замовник (Слобожанська філія ТОВ «Горобина») доручає, а виконавець (ПАТ «Аграрник») приймає на себе зобов'язання по забезпеченню обсягу продаж (збута) продукції замовника, а замовник зобов'язується компенсувати затрати понесені виконавцем при виконанні умов вказаного договору.

Також, між СФ ТОВ «Горобина» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про надання маркетингових послуг від 01.08.2011 №1108007 відповідно до якого виконавець (ФОП ОСОБА_4) надає замовнику ( СФ ТОВ «Горобина») маркетингові послуги, а замовник приймає їх та оплачує виконавцю винагороду за виконану роботу.

Також, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг від 26.12.2012 року відповідно до якого замовник (Слобожанська філія ТОВ «Горобина») доручає, а виконавець (ФОП ОСОБА_2) приймає на себе зобов'язання по забезпеченню обсягу продаж (збута) продукції замовника, а замовник зобов'язується компенсувати затрати понесені виконавцем при виконанні умов вказаного договору.

Також, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ДП «Універмаг» укладено договір про надання послуг від 03.01.2012 р. № 1 відповідно до якого замовник (Слобожанська філія ТОВ «Горобина») доручає, а виконавець (ДП «Універмаг») приймає на себе зобов'язання по забезпеченню обсягу продаж (збута) продукції замовника, а замовник зобов'язується компенсувати затрати понесені виконавцем при виконанні умов вказаного договору.

Також, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ТОВ «Еко» укладено договір про надання послуг від 01.01.2012 № 2046/11 відповідно до якого замовник (Слобожанська філія ТОВ «Горобина») доручає, а виконавець (ТОВ «Еко») приймає на себе зобов'язання надати замовнику маркетингові послуги щодо товару, поставленого замовником згідно Договору поставки № 10795 від 01.01.2012 року в торговій мережі виконавця за напрямками погодженими сторонами в договорі, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх відповідно до умов договору.

Також, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ТОВ «Альянс Маркет» укладено договір про надання послуг від 18.09.2012 № МА 1578/12 відповідно до якого виконавець (ТОВ «Альянс Маркет») приймає на себе зобов'язання надавати замовникові ( СФ ТОВ «Горобина») послуги з реклами, маркетингового дослідження ринку товарів, що поставляється замовником за договором поставки № ТА 1179-12 та інші маркетингові послуги, а замовник зобов'язується такі послуги оплатити.

В підтвердження фактичного виконання сторонами умов вказаних вище договорів позивачем надано акти виконаних робіт, звіти про надання маркетингових та передпродажних послуг з розповсюдження поставленої продукції, платіжні доручення, податкові накладні.

У актах виконаних робіт (наданих послуг) міститься: найменування наданих послуг, їх кількість, одиниця виміру та період за який такі послуги були надані.

У звітах зазначено: період надання послуг та місце їх надання, номера та дати договорів, на виконання яких вони надавалися, перелік вчинених дій: «поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ТОВ «ЕКО» у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ТОВ «Еко»; «поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ТОВ «Альянс Маркет» у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ТОВ «Альянс Маркет»; «поставлений товар внесено до інформаційних баз ТОВ «Альянс Маркет»; «поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ПАТ «Аграрник» у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ПАТ «Аграрник»; «поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ДП «Універмаг» у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ДП «Універмаг»; поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ФОП ОСОБА_4 у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ФОП ОСОБА_4»; «поставлений товар внесено до інформаційних баз ДП «Універмаг»»; «поставлений товар розміщено на поличках у місці продажу у торговій мережі ФОП ОСОБА_2 у магазинах, що знаходяться у м. Суми», «поставлений товар внесено до інформаційних баз ФОП ОСОБА_2».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведення позивачем документально реальності спірних договорів поставки послуг та про правомірність віднесення до складу податкового кредиту ПДВ за спірними господарськими операціями.

Також, як вбачається з матеріалів справи, СФ ТОВ «Горобина» було укладено 43 договори із працівниками підприємства про використання власних автомобілів у службових цілях.

В підтвердження вказаних обставин позивачем надано договори укладені з працівниками підприємства.

Відповідно до п.1.1 договорів працівники зобов'язуються використовувати для службових поїздок власні легкові автомобілі, визначені в договорах, а також зобов'язуються забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію, а роботодавець зобов'язується сплачувати працівникам компенсацію за використання власних автомобілів для службових поїздок.

Розділом 2 посадової інструкції (т.4, а.с.8-11) закріплені такі завдання та обов'язки менеджерів зі збуту, необхідні для виконання покладених на них функцій: забезпечення виконання планових показників по обсягу продажу і чисельності клієнтської бази на закріпленому маршруті, збирати інформацію про асортимент продукції і методи роботи конкурентів на закріпленому маршруті (п.2.4, п.2.10).

Отже, належні на праві власності працівникам позивача автомобілі (копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, наказів про прийняття на роботу містяться в матеріалах справи (т.4 а.с.12-59) залишалися в їх користуванні для виконання ними своїх службових обов'язків, визначених посадовою інструкцією.

Враховуючи те, що умовами укладених договорів не передбачається передачі автомобілів у користування підприємства, а працівники здійснюють їх експлуатацію самостійно, не знаходять свого підтвердження доводи відповідача, що укладені договори є договорами оренди, і на них повинні поширюватись норми Цивільного кодексу України щодо форми їх вчинення та нікчемності в разі її недотримання.

Для використання власних автомобілів в службових цілях працівниками СФ ТОВ «Горобина» було виписано паливо, в підтвердження чого позивачем надано акти на списання ПММ, що не заперечується відповідачем.

Паливо для використання працівниками власного автотранспорту в службових цілях придбавалося у ТОВ ВТФ «Авіас», що підтверджується договором на відпуск ПММ за паливними картами №618/121 від 01.01.2013 року (а.с.34-36 т.3), накладними на отримання ПММ від ТОВ ВТФ «Авіас», податковими накладними, ПДВ в ціні якого було віднесено позивачем до податкового кредиту спірного періоду.

В підтвердження фактичного використання працівниками палива для заправки власного автотранспорту, який використовувався в службових цілях, позивачем надано заправні відомості, подорожні листи службового автомобіля.

Посилання податкового органу на те, що паливні картки не є доказом в підтвердження розмірів компенсації вартості палива за договорами використання працівниками СФ ТОВ «Горобина» власного автотранспорту у службових цілях колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки посадові обов'язки працівників зі збуту, які необхідні для виконання покладених на них функцій, передбачали забезпечення виконання планових показників по обсягу продажу і чисельності клієнтської бази на закріпленому маршруті, а умовами п.2.1 договору укладеного з ТОВ «Авіас» на відпуск ПММ від 01.01.2013 року передбачено облік поставленого пального та відпуск ПММ працівникам на підставі паливних карток, що не суперечить приписам діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту спірного періоду суми ПДВ в ціні палива, яке використовувалося в службових цілях.

Також, як вбачається з матеріалів справи, між Слобожанською філією ТОВ «Горобина» та ТОВ «Сумська Горобина» укладено договір поставки лікеро-горілчаних виробів та продуктів харчування від 17.09.2012 року № 1209111 відповідно до якого постачальник ТОВ «Сумська Горобина» зобов'язується поставити покупцю (СФ ТОВ «Горобина») продукцію (товар), а покупець прийняти і оплатити товар на умовах Договору.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що асортимент, кількість, ціна товару відображається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а також у товарно-транспортних накладних на кожну партію товару.

Посилання податкового органу на неправомірність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту за вказаними господарськими операціями через відсутність ТТН в підтвердження фактичного переміщення товару у просторі колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки склади Слобожанської філії ТОВ «Горобина» та ТОВ «Сумська Горобина» знаходяться за однією адресою, а саме: м. Суми, вул. Черепіна, 29, що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення від 01.03.2012 року відповідно до якого ТОВ «Сумська Горобина» орендувало нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, 29, а отже потреби транспортувати товар не було,

Фактичне перебування Слобожанської філії ТОВ «Горобина» за адресою: м. Суми, вул. Черепіна, буд.29 підтверджується актом від 28.07.2014 року № 2710/2204/37655248/39 «Про результати планової виїзної перевірки Слобожанська філія ТОВ «Горобина».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем правомірно було віднесено до податкового кредиту суму ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «Сумська Горобина».

Також, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Горобина» було придбано та реалізовано за договорами комісії на експорт товари, отримані від постачальників, а саме від ТОВ «Донметсплав», ТОВ «Себо Плюс», ТОВ «Намтар».

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Себо Плюс», ТОВ «НАМТАР», ТОВ «Донметспав» укладені договори купівлі-продажу №14/05 від 14.05.2013 р., №5 від 15.07.2013 р. та №10/12 від 29.08.2012 р. товарів (сплавів алюмінію, тканини) на суму 5950569,42грн., у т.ч. ПДВ - 991761,57грн., на суму 898560грн., у т.ч. ПДВ - 149760грн., та на суму 915600грн., у т.ч. ПДВ - 152000грн., які в подальшому були передані на комісію згідно з договором комісії №10/к-13 від 15.04.2013 року, укладеним з ПП «Суми-Руно», та реалізовані на експорт відповідно до зовнішньоекономічних контрактів: №12SFD від 25.12.2013р. з AVKUN TRADING LLC (Болгарія) та №1712 від 17.01.2012 року з ТОВ «ІСТ» Російська Федерація.

Крім того, ТОВ «Донметсплав» за дорученням ТОВ «Горобина» (договір комісії №11/12 від 05.09.2012 року) реалізовано на експорт сплав алюмінію вторинного в чушках АК5М2 відповідного до контракту №130705 від 05.07.2013р., одержувач: Major Industrial Alloys, Нідерланди.

Вказані обставини підтверджуються копіями відповідних договорів та специфікаціями до них, актами приймання-передачі, міжнародною автомобільною накладною, вантажними митними деклараціями, звітами комісіонерів, актами наданих послуг, видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями (т.2, а.с.103-167, т.3, а.с.185-250, т.4, а.с.1-7).

Посилання податкового органу на те, що позивачем за вказаними господарськими операціями неправомірно віднесено до податкового кредиту суми ПДВ в ціні товару придбаного у ТОВ «Донметсплав», ТОВ «Себо Плюс», ТОВ «Намтар» та реалізованого на експорт, оскільки такі операції були здійснені без мети отримання доходу, а тому не пов'язані з господарською діяльністю позивача, в зв'язку з тим, що витрати на придбання товару понесені позивачем з урахуванням ПДВ є більшими ніж сума отримана від реалізації такого товару колегія суддів вважає необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно п. 10 вищезазначеного Положення встановлено, що до витрат підприємств відноситься собівартість реалізованих товарів, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

У відповідності до п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка включає в себе суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків.

Відповідно до пп. 14.1.178. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Таким чином за правилами Податкового кодексу України та Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку кошти, сплачені в ціні товару як податок на додану вартість, не є витратами.

Відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.

Отже, податкові зобов'язання з податку на додану вартість при експорті товарів не виникають.

Згідно акту перевірки відповідача, позивач придбав у ТОВ «Себо Плюс», ТОВ «НАМТАР», ТОВ «Донметспав» тканини та сплави алюмінію на загальну суму 7780792грн.14коп. Вартість товарів без ПДВ складає 6 467 607грн.86коп. Загальний розмір комісійної винагороди складає 52712грн.86коп.

Отже, загальна сума витрат в даному випадку без врахування ПДВ становить 6520320грн.72коп. (6 467 607грн.86коп.+ 52712грн.86коп).

В подальшому TOB «Горобина» продало ці товари іноземним контрагентам за ціною, визначеною без врахування ПДВ, як це передбачено, ст.195 ПК України, а саме за 6608896грн.92коп.

Таким чином, доход від проведених експортних операцій, складає 88 576грн.20коп. (6608896грн.92коп.- 6520320грн.72коп.).

Колегія суддів зазначає, що при придбанні товару на внутрішньому ринку позивачем було сплачено 7780792 грн. 14 коп. постачальникам товару. При цьому було сплачено також податок на додану вартість. Податок на додану вартість був включений до податкового зобов'язання та сплачений постачальниками позивача до бюджету, отже Державний бюджет не поніс жодних втрат, а навпаки отримав поповнення. Сплачений позивачем податок на додану вартість в ціні товару віднесено до податкового кредиту за рахунок якого платник податку зменшує свої податкові зобов'язання звітного періоду відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Таким чином, витрати позивача зі сплати ПДВ фактично компенсуються за рахунок зменшення податкових зобов'язань перед бюджетом. В подальшому на експорт такі товари позивачем було продано за ціною 6608896 грн.92 коп. Експортні операції оподатковані податком на додану вартість за нульовою ставкою. Таким чином позивачем було отримано прибуток від експортних операцій в розмірі 88576 грн. 20 коп.

Отже, висновок податкового органу щодо збитковості спірних операцій внаслідок врахування суми податку на додану вартість при визначенні розміру витрат по придбанню товару є помилковим, оскільки кошти, сплачені в ціні товару як податок на додану вартість, не є витратами.

Посилання податкового органу на постанову Верховного Суду України від 01.04.2008 року № 08/91 колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки така постанова прийнята за нормами податкового законодавства, яке існувало до прийняття Податкового кодексу України, а спірні правовідносини виникли в період дії Податкового кодексу України та повинні регулюватися його нормами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями з ТОВ «Донметсплав», ТОВ «Себо Плюс», ТОВ «Намтар».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.09.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 27 423грн. та податкового повідомлення-рішення від 18.12.2014 року № в частині зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість на 515 969грн.

Як вбачається з матеріалів справи Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області за апеляційною скаргою на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 818/1386/15 судовий збір сплачено не було.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 818/1386/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горобина" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору у розмірі 5359,20 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 року клопотання Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволено.

Відстрочено Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 818/1386/15 до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі та відкрито апеляційне провадження.

Оскільки, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 року прийнято рішення про залишення без змін ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015 р., то колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області судового збору у розмірі 5359,20 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2015р. по справі № 818/1386/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа,2) судовий збір у розмірі 5359 ( п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 13.04.2016 р.