Справа № 22-а-6496/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Приходька К.П.

суддів- Таргоній Д.О., ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі про зобов'язання виплатити недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що він має статус дитини війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", згідно цього Закону йому повинна виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але в порушення вимог діючого законодавства відповідачем ця допомога виплачується в значно меншому розмірі. А тому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобовязати відповідача виплатити на його користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2009 роки.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 листопада 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України Білоцерківському районі щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у відсотках до розміру мінімальної пенсії за віком, також зобов'язано управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі проводити нарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків від визначеного законом розміру мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 27 травня 2008 року по 30 квітня 2009 року.

Відмовлено позивачці в задоволенні іншої частини позову.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте позивачці таке підвищення відповідачем виплачувалося в значно меншому розмірі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці, як особі, що має статус дитини війни, відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2009 року залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді