Справа № 138/1333/16-а
Суддя: Цибульський О. Є.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1333/16-а
Провадження №:2-а/138/24/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Цибульського О.Є.,

за участю: секретаря Спічко А.В.,

представника позивача Калабуна В.О.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом Могилів-Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Ісламської республіки Іран ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України та про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2016 року позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити громадянку Ісламської республіки Іран ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітнім сином громадянином Ісламської республіки Іран ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до країни походження, затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на дванадцять місяців, звернути постанову до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 квітня 2016 року, прикордонним нарядом, в районі с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, безпосередньо після незаконного перетину державного кордону з Республіки Молдова в Україну через річку Дністер була виявлена та затримана відповідач разом з неповнолітнім сином.

В ході з'ясування обставин було встановлено, що відповідач потрапила до України, разом із своїми співвітчизниками, незаконно, поза пунктами пропуску, з метою пошуку кращих умов життя в країнах Західної Європи. Україну використовувала, як країну транзиту, наміру залишатись для подальшого життя не мала, до будь яких державних органів міграційної служби, щодо отримання притулку не зверталася.

Позивач вважає, що реалізуючи свої права та свободи, остання могла встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але вона вибрала найбільш легкий та незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, знаючи, що під час досягнення своєї мети, вона неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно йде на вчинення правопорушень законодавства України, всіляко ігноруючи його в своїх незаконних діяннях, українською мовою відповідач не володіє, документів, що давали б змогу виїхати з території України не має, наявність наміру будь яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, тому позивач вважає, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України. У зв'язку з чим просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача Калабун В.О. позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що вона проживала в Україні в м. Бровари Київської області разом зі своїм чоловіком та дитиною 4 роки. Коли чоловік помер, вона з неповнолітнім сином вирішила виїхати до Європи. З України її разом з неповнолітнім сином перевезли автомобілем до Молдови, де вони перебували декілька місяців, з метою виїхати до Європи, але їх перевезли через річку до України, де і залишили, де вони були затримані українськими прикордонниками, які і повідомили, що вони перебувають в Україні. Документів, які б підтверджували законність їхнього перебування на території України в неї не має, не заперечує щоб їх затримали та направили до місця тимчасового тримання. Проте, заперечує щоб її з сином відправили на батьківщину, оскільки в такому разі у неї відберуть дитину родичі покійного чоловіка.

Неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що є сином відповідача, повертатися на батьківщину не хоче, оскільки бажає проживати з матір'ю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків:

судом встановлено, що 06.04.2016 року відповідач затримана позивачем за спробу незаконного перетинання державного кордону з Республіки Молдова в Україну. На момент затримання, відповідач відповідних документів не пред'явила, оскільки вони в неї відсутні.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи, можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач могла у встановленому порядку перетнути державний кордон України, але вибрала найбільш легкий та незаконний спосіб, не маючи при цьому ніяких документів, що давали б їй право перетину кордону разом з неповнолітньою дитиною.

Згідно вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач перебуває на території України незаконно, документів, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, родичів на території України не має, повертатися на батьківщину не бажає, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що вона ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 18, 70, 71, 86, 160-163, 183-5, 256 ч. 2 п. 5 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Примусово видворити громадянку Ісламської республіки Іран ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітнім сином громадянином Ісламської республіки Іран ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України в країну походження.

Затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового витворення громадянку Ісламської республіки Іран ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітнім сином громадянином Ісламської республіки Іран ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на 12 (дванадцять) місяців для виконання рішення суду про примусове видворення.

Постанову допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: