Справа № 816/201/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/201/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представників позивача - Білана В.В., Яковенко Н.В.,

представників відповідача - Гаспаряна С.С., Паська Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" (надалі - позивач, ТОВ "НВФ "Техвагонмаш") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2016 вих. №203 /т. 2, а.с. 28/ просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.09.2015 №/184, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2015 року у загальному розмірі 583235,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив права та інтереси ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість. Посилався на те, що відповідачем до правовідносин щодо регулювання від'ємного значення застосовано норми щодо порядку формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування коштів з бюджету на рахунок платника. Також вказував, що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" не має заборгованості з оплати за придбані у жовтні-листопаді 2010 року, січні, квітні, липні та жовтні 2011 року товарно-матеріальні цінності, а тому висновок контролюючого органу про те, що такі товари є безоплатно отриманими, не відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на довільному тлумаченні норм Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відомості, встановлені документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" та викладені в акті перевірки від 21.08.2015 №49/16-03-15-02-08/32686844.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судових засіданнях проти позовних вимог заперечували з мотивів, наведених у письмовому запереченні Кременчуцької ОДПІ, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" зареєстроване як юридична особа, /т. І, а.с. 27-30/ та є платником податку на додану вартість з 02.10.2003 /т. І, а.с. 26/.

У період з 18.08.2015 по 21.08.2015 співробітниками Кременчуцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" суми залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість попередніх звітних періодів за травень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.08.2015 №49/16-03-15-02-08/32686844 (надалі - Акт перевірки) /т. 1, а.с. 36-59/, в якому вказано на порушення платником податків вимог статті 257 Цивільного кодексу України, абзацу "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено завищення:

- суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового періоду) /рядок 26 Декларації/ за травень 2015 року у розмірі 583235,00 грн;

- суми непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового періоду) /рядок 31 Декларації/ за травень 2015 року у розмірі 583235,00 грн.

На Акт перевірки позивач листом від 28.08.2015 вих. №444 надав заперечення /т. І, а.с. 73-76/, за результатами розгляду яких Кременчуцькою ОДПІ складено відповідь від 04.09.2015 вих. №4337/10/16-03-15-02 про їх відхилення /т. І, а.с. 77-79/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 09.09.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення №/184, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2015 року у загальному розмірі 583235,00 грн /т. І, а.с. 81-82/.

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" до Кременчуцької ОДПІ 19.06.2015 подано податкову декларацію з ПДВ за травень 2015 року, у якій вказано у графі 26 суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду у загальному розмірі 2150790,00 грн, а у графі 31 - суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду у загальному розмірі 1984031,00 грн /т. 1, а.с. 203-206/.

За змістом додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року "Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року" задекларована платником податку сума від'ємного значення у загальному розмірі 1984031,00 грн включає в себе, окрім іншого, від'ємні значення за:

- жовтень 2010 року - у розмірі 159323,00 грн;

- листопад 2010 року - 237876,00 грн;

- січень 2011 року - 48990,00 грн;

- квітень 2011 року - 72843,00 грн;

- липень 2011 року - 4545,00 грн;

- жовтень 2011 року - 59658,00 грн /т. 1, а.с. 209-210/.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки відповідач дійшов висновку про завищення позивачем значення рядків 26, 31 податкової декларації з ПДВ за травень 2015 року у загальному розмірі 583235,00 грн, що становить добуток сум від'ємних значень жовтня, листопада 2010 року, січня, квітня, липня та жовтня 2011 року.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що позивачем, при розрахунку залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів станом на травень 2015 року неправомірно враховано спірну суму від'ємного значення, оскільки відносно неї закінчився строк позовної давності у 1095 календарних днів, а відтак, товари (послуги), за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит, є безоплатно отриманими і не можуть враховуватись при розрахунку від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на судові рішення в адміністративних справах №816/4084/14 та №816/4834/14.

Оцінивши наведені доводи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Суд зауважує, що наведені норми податкового законодавства не обмежують у часі право платника на перенесення залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Не дають підстави для висновку про існування відповідних обмежень і положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

При цьому, слід дійти висновку, що вказана норма може бути застосована лише до правовідносин, які складаються з приводу бюджетного відшкодування ПДВ. Тобто, зазначеною нормою встановлено граничний строк для подання заяви про повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або про їх відшкодування.

Однак, у даному випадку, спірні правовідносини склались з приводу формування суми від'ємного значення з ПДВ, а не бюджетного відшкодування, що за змістом Податкового кодексу України та за своєю правовою природою не є тотожними.

У свою чергу, підстави для поширення цього строку на порядок перенесення платником залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість, що після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, відсутні.

За нормами Податкового кодексу України подання заяви про бюджетне відшкодування ПДВ, як надмірно сплаченої до бюджету суми ПДВ, є правом позивача, яким він може скористатися протягом встановленого у пункті 102.5 статті 102 Податкового кодексу України періоду, а не його обов'язком.

Правомірність формування ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" податкового кредиту з ПДВ у досліджуваних періодах контролюючим органом не заперечується.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача щодо протиправного завищення позивачем значення рядків 26, 31 декларації з ПДВ за травень 2015 року на 583235,00 грн, адже таке декларування залишку від'ємного значення, з урахуванням зазначеної суми, позивач має право проводити поза межами строку, встановленого приписами пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Вищого адміністративного суду України від 22.03.2016, якою скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 у справі №816/4834/14 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову /т. 2, а.с. 31-35/.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Разом з цим, у ході судового розгляду справи спростовано доводи контролюючого органу, що стали підставою для формування спірного рішення.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" повністю.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення є правовим актом індивідуальної дії та згідно з частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне, відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 09.09.2015 №/184.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 8748,53 грн, що підтверджено наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 11.02.2016 №2680 /т. 1, а.с. 3/.

Інші судові витрати у справі - відсутні.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 09 вересня 2015 року №/184.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" () судові витрати у розмірі 8748,53 грн (вісім тисяч сімсот сорок вісім гривень п'ятдесят три копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський