Справа № 22-а-25045/11
Суддя: Приходько К. П.
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

і ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Приходька К.П., суддів: Оношко Г.М., Верланова С.М.

розглянула у порядку письмового провадження у приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту' населення Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 м янівни до Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про забов'язання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової допомоги на оздоровлення. -

в с і а в о в и л а :

Позивачка звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення недоотриманих сум щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік. Позов обгрунтувала тим. що вона є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС. 1-ї категорії та інвалідом 3 групи. Законодавством передбачено виплату їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, яку виплачують органи соціального захисту населення. Уточнивши позовні вимоги в засіданні позивач просила визнати протиправною бездіяльність правління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області -виносно виплаті їй компенсації та стягнути з відповідача на її користь невиплачені їй суми одноразових грошових компенсацій на оздоровлення за 2009 рік.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2010 року позов задоволено. Визнано право ОСОБА_2 на проведення перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4-ох мінімальних заробітних плат відповідно до сл/. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Забов'язано Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області здійснити перерахунок та доплату на користь ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4-ох мінімальних заробітних плат, виходячи з інімальної заробітної плати на момент виплати допомоги в січні 2010 року - 869 грн. "визначеної ст.. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», з врахуванням виплаченої допомоги в сумі 90 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області просить скасувати рішення суду та залишити позовну заяву без задоволення.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи, являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

С

Встановлено, що ОСОБА_3і. зареєстрована постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідачем виплачувалась позивачці доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5.20 фн.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють або постійно проживають на території посиленого радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

і

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, шо передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет' Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік було призупинено в частині виплати компенсацій і допс'фги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6 - рп/2007 визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2007 рік", зокрема п. 30 ст. 71 зазначеного Закону, яким було призупинено дію ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист фомадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України гіри здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, не пивно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автбномної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

г

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосу вати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні пг / і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією У країни і чинними законами прав і свобод (абз.І п. 19).

Відповідно до положень Конституції У країни, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З). права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21). їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

С лм того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, атому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи постанову про задоволення позову, обгрунтовано виходив з положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те. що при у-'Чрахунку доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону, наведеного вище, застосуванню ¦улягають саме положення вказаного закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції обгрунтовано не застосував річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, встановлений ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час прийняття судом постанови), оскільки відповідач не заявив про застосування цього строку, а згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 195. 197. 198, 200. 205. 206 КАС України, колегія суддів. -

у х в а л п л а :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Адміністраційного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенні убуду Апеляційної інстанції.