Справа № 803/103/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Львів Справа № 876/1961/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

з участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника відповідача - Дробишинець Л. К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року по справі № 803/103/16 за позовом ОСОБА_1 до голови Волинської обласної державної адміністрації Гунчика Володимира Петровича про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до голови Волинської обласної державної адміністрації (далі - голова Волинської ОДА) Гунчика В. П., у якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невжиття жодних заходів на вирішення колективного звернення працівників лісової галузі, зобов'язати відповідача вжити необхідні заходи на вирішення звернення, а саме: на підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 13, пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» звернутись до Державної фінансової інспекції України щодо одержання інформації про відшкодування державним службовцем ОСОБА_5 шкоди, заподіяної державі, що підтверджується аудиторським звітом від 16 травня 2014 року № 06/02; на підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» провести перевірку із залученням громадськості на предмет додержання начальником Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства вимог Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації» та виконання ним рішень Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі № 803/3516/15 та від 04 листопада 2015 року у справі № 803/3517/15; на підставі пункту 4 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» порушити питання про відповідальність державного службовця ОСОБА_5 за порушення присяги державного службовця; на підставі частини першої статті 22 Закону України «Про державну службу», пункту 4 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» звернутись до голови Держлісагентства України та Міністра аграрної політики України щодо негайного відсторонення ОСОБА_5 від виконання повноважень за посадою т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 грудня 2015 року до Волинської ОДА надійшло колективне звернення, адресоване голові Волинської ОДА Гунчику В. П. та голові громадської ради при Волинській ОДА Дильову І. Ю., в якому заявники, зокрема й позивач в даній справі ОСОБА_1, просили вжити невідкладних заходів щодо звільнення повністю дискредитованого керівника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_5 та добору професійних патріотів.

Листом від 21 грудня 2015 року № КО-5736 відповідач повідомив ОСОБА_1 та інших заявників, що відповідно до пункту 10 Положення про Волинське обласне управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Державного агентства лісового та мисливського господарства України від 12 листопада 2012 року № 394, управління очолює керівник (начальник), який призначається на посаду і звільняється з посади головою Держлісагентства України за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України та головою місцевої державної адміністрації в установленому законодавством порядку, а тому ОДА не вправі вирішувати питання, викладені у зверненні. Також було роз'яснено порядок оскарження такого рішення в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що колективне звернення працівників лісової галузі розглянуто відповідачем у порядку і строки встановлені чинним законодавством. Вказав, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (звернутись до Державної фінансової інспекції України, провести перевірку діяльності начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_5, порушити питання щодо його відповідальності за порушення присяги державного службовця та ініціювати його негайне відсторонення від роботи) задоволенню не підлягають також з тих підстав, що вони не були заявлені у відповідному зверненні, а у відповідача відсутній обов'язок вчиняти такі дії при його розгляді.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як видно з матеріалів справи, згадане вище колективне звернення, зареєстроване Волинською ОДА 16 грудня 2015 року за № КО-5736, стосувалось невідповідності, на думку заявників, ОСОБА_5 займаній посаді т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, у зв'язку з чим вони просили вжити невідкладних заходів щодо його звільнення.

Відповідь на вказане звернення було надано головою Волинської ОДА Гунчиком В. П. в межах встановлених строків в письмовій формі з посиланням на законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження такої, що відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

Відмова голови Волинської ОДА Гунчика В. П. вжити заходів щодо звільнення з посади т.в.о. начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства у зв'язку з відсутністю таких повноважень є цілком обґрунтованою з огляду на те, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та пунктом 10 Положення про Волинське обласне управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 12 листопада 2012 року № 394, до його повноважень належить лише питання погодження призначення і звільнення з посади начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства. Натомість, питання призначення і звільнення з посади начальника Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства згідно з цим же пунктом належить до компетенції голови Державного агентства лісових ресурсів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згадане вище звернення розглянуто відповідачем у порядку і строки встановлені чинним законодавством.

Також необхідно зазначити, що разом з вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернення, позивачем заявлено ряд вимог, які стосуються бездіяльності відповідача щодо виконання ним, як вважає позивач, повноважень, наданих Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеві державні адміністрації» визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України належить вирішення ряду питань, зокрема, забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; бюджету, фінансів та обліку; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх компетенції.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до повноважень місцевих державних адміністрацій в межах, визначених Конституцією і Законами України, належить також здійснення ряду контрольних функцій, зокрема, здійснення контролю за: збереженням і раціональним використанням державного майна; станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов'язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі; використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря.

Статтями 17-29 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначені основні галузеві повноваження місцевих державних адміністрацій.

Статтею 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право, зокрема, проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами, керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування по напрямах, визначених статтею 16 цього Закону; залучати вчених, спеціалістів, представників громадськості до проведення перевірок, підготовки і розгляду питань, що входять до компетенції місцевих державних адміністрацій, а також залучати громадян, суб'єктів господарювання, їх об'єднання, наукові установи та консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, до підготовки аналізів регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів; одержувати відповідну статистичну інформацію та інші дані від державних органів і органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, політичних партій, громадських і релігійних організацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності; давати згідно з чинним законодавством обов'язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольованих питань, порушувати питання про їх відповідальність у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що місцеві державні адміністрації наділені широким колом повноважень в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, однак, такі не є абсолютними та можуть здійснюватись лише у межах і формах, визначених Конституцією і законами України. Відповідно й права надані місцевим державним адміністраціям для реалізації наданих повноважень не є абсолютними, а можуть бути використані лише для реалізації цих повноважень.

Натомість, чинне законодавство України не містить норм, які б надавали обласним державним адміністраціям (їх головам) повноваження (в тому числі й контрольні функції) щодо реалізації яких, на думку позивача, відповідач допустив бездіяльність.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до голови Волинської ОДА Гунчика В. П. про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції помилково розглянуто дану справу в порядку скороченого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки крім вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернення позивачем було заявлено вимоги пов'язані з бездіяльністю відповідача щодо виконання ним повноважень, наданих Конституцією та законами України. Крім цього, звернення, яке було адресоване відповідачу з проханням вчинити певні дії, є колективним, стосується інтересів всіх заявників, а не лише позивача, а тому згідно з обмеженнями, встановленими частиною другою статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, дана справа не могла бути розглянута в порядку скороченого провадження.

Однак зазначене порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив правильне по суті судове рішення, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року по справі № 803/103/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

Д. М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 18 квітня 2016 року.