Справа № 826/14377/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука А.В., треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська І.А. про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ГО «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії», звернувся з апеляційною скаргою, в які просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстровано в реєстрі за №1101.

До вказаного договору сторонами вносились зміни щодо суми позики та кінцевого строку його виконання.

Так, згідно умов договорів про внесення змін № 1 від 21 серпня 2013 року, № 2 від 19 листопада 2013 року та № 3 від 19 лютого 2014 року до договору позики, ОСОБА_4 надано ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 045 484, 40 грн. на строк до 19 лютого 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_5 згідно договору позики, 22 липня 2013 року між ОСОБА_4 та позивачем укладено договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1102.

Згідно договору іпотеки, ОСОБА_4 передано в іпотеку нерухоме майно, а саме нежилий будинок «літ. А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 148, 60 кв.м.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 умов договору позики, ОСОБА_4 через свого представника звернувся до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про реєстрацію права власності на нежилий будинок.

26 березня 2015 року Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчуком А.В. прийнято спірне рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на нежилий будинок.

Не погоджуючись з рішенням суб»єкта владних повноважень позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

За змістом ст. ст. 546, 573, 575 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 18 Закону України «Про іпотеку» виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Різновидом застави є іпотека, яка виникає на підставі нотаріально посвідченого договору.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» - сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 36 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 46 Постанови передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до п. 6. Постанови - документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5.3. Договору іпотеки - сторони домовилися , що при настанні випадків, передбачених. 5.2 цього договору, Іпотекодержатель не менше ніж за 7 (сім) календарних днів, але не більше згідно чинного законодавства, попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимогза рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов»язання, забезпечені іпотекою не будуть виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: набуває право власності на предмет іпотеки; на підставі договору та цього застереження Іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд, шляхом, зокрема, продажу від власного ім.»я предмета іпотеки будь-якій особі в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, згідно до п. 5.5. Договору іпотеки за домовленістю сторін , у разі невиконання іпотекодавцем зобов»язання за основним договором до 22 січня 2014 року включно, цей договір передбачає, що 23 січня 2014 року Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання за Основним договором у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та зареєструвати право власності на предмет іпотеки. В такому випадку цей договоір виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки.

При цьому дана обумовленість, яка визнається Договором про задоволенн вимог Іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом Іпотеки.

Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм законів та нормативно-правових актів, колегія суддів приходить до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки набуває лише за умови надання до реєстратора відповідних документів.

А реєстратор для вчинення реєстраційної дії з реєстрації права власності має перевірити не тільки наявність, а зміст і повноту поданих документів, тобто застереження, про яке домовились сторони.

Такими документами, у розумінні п. 5.3. Договору іпотеки, п. п. 6, 36, 46 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є, зокрема, докази невиконання боржником умов кредитного договору, тобто факт існування заборгованості, при цьому підтверджений належними доказами.

Такий висновок цілком відповідає приписам ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки, в іншому випадку вирішення питання про наявність заборгованості одноособово банком без перевірки таких фактів та з подальшою реєстрацією права, недобросовісні дії реєстратора призведуть до незаконного позбавлення права власності на майно іпотекодавця.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи державний реєстратор не перевірив чи надходили до позивача, як іпотекодавця, від іпотекодержателя іпотечне повідомлення з вказівкою на загальну суму боргових зобов»язань та граничний строк погашення боргових зобов»язань.

В матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів отримання позивачем зазначених документів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, в зв»язку з цим рішення Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука А.В. № 20297389 від 26 березня 2015 року підлягає скасуванню.

Вказана правова позиція узгоджується з рішенням Вищого адміністративного суду України № К/800/31495/15 від 15 березня 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законом не передбачено обов'язкового додання до заяви про реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки відомостей про оцінку об'єкта іпотеки.

Відповідно до ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука А.В. підлягає стягненню на користь ГО «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» судовий збір у розмірі 306 (триста шість) грн. 94 коп.(сума судового збору яку позивач сплатив в суді першої та апеляційної інстанції).

Згідно до ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії»- задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича № 21726293 від 02 червня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стягнути з Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сидорчука Андрія Вікторовича на користь Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» судовий збір у розмірі 306 (триста шість) грн. 94 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 19 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.