Справа № 2а-4855/10
Суддя: Гірник Т. А.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гірник Т.А.

при секретарі Заставній С.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції при УМВС України у Волинській області, третьої особи інспектора взводу № 2 ДПС ДАІ при Володимир-Волинському РВ УМВСУ у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, просить скасувати постанову інспектора взводу № 2 ДПС ДАІ при Володимир-Волинському РВ УМВСУ у Волинській області ОСОБА_2 серії АС № 119476 по справі про адміністративне правопорушення від 04.06.2010р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, мотивуючи тим, що уповноваженим працівником відповідача за результатами фіксації порушень ПДР України приладом вимірювання швидкості винесено оскаржувану постанову. Вважає, що в постанові не відображено дійсні обставини події, факт вчинення правопорушення не доведений жодними доказами. Вказав, що під час слідування в населеному пункті в щільному потоці транспортних засобів рухався зі швидкістю 50 км/год згідно приладу для вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі, рух на даній ділянці дороги досить насичений. Вважає, що підтвердити швидкість, заміряну приладом вимірювання швидкості, приналежну його транспортному засобу, неможливо. Також звертає увагу на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, інспектором ДПС не враховано норми ст. 268 КУпАП, та невірно зазначено дату винесення постанови, оскільки подія мала місце 04.07.2010р.. Тому дані обставини просить врахувати при прийнятті рішення та позов задоволити в повному обсязі. У підтвердження вимог покликається на копію оскаржуваної постанови.

Представник відповідача в судове засідання не прибув без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, а тому, у відповідності до вимог ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені суду документи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З долученої до справи копії постанови інспектора взводу № 2 ДПС ДАІ при Володимир-Волинському РВ УМВСУ у Волинській області ОСОБА_2 серії АС № 119476 по справі про адміністративне правопорушення від 04.06.2010р. (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 260 грн. за вчинення адміністративного проступку, що проявилось в тому, що ОСОБА_1 04.07.2010 року о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем Опель, д.н.з. НОМЕР_1, у с. Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, рухався зі швидкістю 93 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР України.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог п.п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км на год.

З обєктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП, полягає у перевищенні водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 2.12 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009р. N 77, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права й обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови вимоги вказаної інструкції працівниками ДАІ не дотримані, не досліджені і не перевірені, як достовірні, пояснення позивача про рух його транспортного засобу у межах допустимої швидкості руху в населеному пункті.

Крім того, суд враховує, що у виконання вимог ст. 10 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови працівник ДАІ не врахував похибку результатів вимірювань та не зафіксував це як в протоколі про адміністративне правопорушення так і в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладівта технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Беручи до уваги наведені вище обставини, у суду немає підстав вважати, що зафіксована приладом вимірювання швидкості швидкість руху автомобіля позивача, яка на думку інспектора ДПС в населеному пункті становила 93 км/год, належала саме автомобілю Опель, д.н.з. НОМЕР_1. Водночас, суд надає віри поясненням позивача про рух зі швидкістю 50 км/год, що не дає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Також при винесенні постанови було грубо порушено права позивача ОСОБА_1, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, не вірно зазначено дату розгляду справи, замість 04.07.2010р. вказано 04.06.2010р.

Крім того, не може залишитись поза увагою суду той факт, що оскаржувана постанова винесена в день фіксації події, що свідчить про передчасність та необєктивність розгляду справи про адміністративне правопорушення з врахуванням наведених вище мотивів.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови відповідач в особі інспектора взводу № 2 ДПС ДАІ при Володимир-Волинському РВ УМВСУ у Волинській області ОСОБА_2 позбавив позивача прав, гарантованих чинним законодавством України, та не виконав вимоги матеріального і процесуального права України.

Враховуючи вищенаведене, а також вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, якою обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд приходить до висновку про визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови, а відтак про задоволення адміністративного позову в цілому.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 69-72, 86, 158-163 КАС України, ст.ст. 9, 33, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову інспектора взводу № 2 ДПС ДАІ при Володимир-Волинському РВ УМВСУ у Волинській області ОСОБА_2 серії АС № 119476 по справі про адміністративне правопорушення від 04.06.2010р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Гірник