Справа № 805/2166/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ К/800/30682/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Приходько І.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Гранд Керама" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 у справі № 805/2166/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Гранд Керама" до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області,

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Гранд Керама" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту в системі АІС "Податковий блок" на підставі акту перевірки № 725/05-15-22-38491704 від 29.10.2013 по взаємовідносинам з ТОВ „Авалон Плюс", ПП „Плинт", ТОВ „Епіцентр К" за липень 2013 року; зобов'язання відповідача вилучити з системи податкових зобов'язань та податкового кредиту коригування за взаємовідносинами позивача з контрагентами та відновити в інформаційних базах ДПІ суми податкових зобов'язань та податкового кредиту зазначених позивачем в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

На обґрунтування позову зазначило, що коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість здійснюється із відображенням в електронній базі даних ДПІ з наступним контролем податкових деклараціях Товариства, чим порушуються права товариства на визначення об'єкту оподаткування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2014 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2014 скасовано, прийнято нове рішення, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що в акті перевірки лише фіксується порушення, виявлені ДПІ при здійсненні перевірки, що не призводить до виникнення обов'язків у платника податків.

Позивач звернувся із касаційною скаргою про скасування постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції залишивши в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем була здійснена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за господарськими операціями із контрагентами - ПП „Керам Прінт", ТОВ „Авалон Люкс", ТОВ „Епіцентр К" за липень 2013 року, складено акт № 725/05-15-22-02-38491704 від 29.10.2013.

Проведено перевіркою встановлено, що документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій у липні 2013 року між позивачем та вище зазначеними контрагентами немає.

В акті перевірки зазначено про відсутність документів, які підтверджують перевезення товару на адресу ТОВ „Епіцентр К", який був отриманий у липні 2013 року ТОВ „ТБ „ГРАНД КЕРАМА" від ТОВ „Авалон Люкс" та ПП „Керам Принт" на підставі договору про поставку товару № 135860 від 03.07.2013.

Наслідком проведеної перевірки та складеного акту перевірки стало коригування відповідачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань в автоматизованій інформаційній системі "Податковий Блок".

Згідно пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до пункту 3 оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772, акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно абзацу четвертого пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов'язань. При цьому, акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами певних обставин.

Висновки акту перевірки не є остаточними, оскільки платник податків вправі надати свої заперечення до відповідного акту, які можуть бути в подальшому враховані контролюючим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки.

Такі висновки посадових осіб, є лише думкою цих осіб щодо поведінки платника податків.

Питання щодо визначення грошового зобов'язання платників податків за результатами перевірок, відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, вирішує контролюючий орган, а не посадові особи, що здійснювали перевірку.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником).

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

В свою чергу висновки, викладені в акті податкової перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обов'язковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу.

Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Викладені в акті перевірки висновки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків для платника податків.

Відповідно, акти перевірки не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовів щодо протиправності актів перевірки, а так само дій щодо включення до актів перевірки будь-яких даних (незалежно від того, яким чином сформульовані відповідні позовні вимоги).

Щодо позовних вимог про визнання дій ДПІ із відображення в електронній базі даних зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток неправомірними та заборони ДПІ враховувати результати проведених перевірок для подальшого контролю Товариства в частині правомірності визначення об'єкту оподаткування, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України є програмним продуктом, який було розроблено для реалізації Порядку взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 266 від 18.04.2008.

Згідно пункту 1.3 розділу 1 зазначеного Порядку для його реалізації створені відповідні програмні продукти, зокрема і "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", яка формується на підставі подання платниками податку на додану вартість розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів, а в пункті 2.8 встановлено, що працівники органу ДПС несуть відповідальність за відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податку на додану вартість.

По мірі підписання актів перевірки та узгодження податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, прийнятим за результатами таких перевірок, уточнюються результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з податку на додану вартість за поданням підрозділу, яким завершено процедуру такого узгодження та яким прийнято таке повідомлення-рішення.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що у свою чергу виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Виходячи з наведеного, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Згідно статті 54 Податкового кодексу України підставою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення є факт як заниження, так і завищення платником податків грошових зобов'язань з податку (збору).

Будь-яких інших документальних підстав для виникнення чи зміни податкового обов'язку, в тому числі і у спосіб зменшення числового значення грошового зобов'язання з податку і збору, закон не містить.

Отже, складений податковим органом згідно положень Податкового кодексу України акт документальної перевірки не віднесений законодавством до кола обставин, котрі зумовлюють зміну розміру грошових зобов'язань з податку і збору.

Таким чином, у будь-яких інформаційних базах контролюючих органів підлягають відображенню, насамперед, числові показники розміру грошових зобов'язань з податку (збору), що містяться у складених платниками податків документах обов'язкової податкової звітності, поданих платниками податків до територіальних органів доходів і зборів та прийнятих останніми. Згадані показники підлягають незмінному збереженню до моменту набрання за правилами статті 56 Податкового кодексу України юридичної дії податковими повідомленнями-рішеннями, котрі прийняті контролюючими органами відповідно до статей 54 і 58 Податкового кодексу України.

У спірних правовідносинах відповідач податкових повідомлень-рішень не приймав і жодних донарахувань позивачу податкових зобов'язань (та, відповідно, їх узгодження) за наслідками проведення спірної перевірки здійснено не було.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Таких обставин у цій справі не встановлено і в судових рішеннях не зазначено.

В правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені у процесі здійснення владних повноважень, які не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення.

Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доказування у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних незаконних дій.

Оскільки за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення не приймалось, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій ДПІ щодо відображення в електронній базі даних інформації відносно податкових зобов'язань платника податків та заборони вчинити дії щодо цих даних є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань, відповідно викладення ДПІ суб'єктивного оціночного судження щодо наявності з боку позивача порушень податкового законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту.

Підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що самостійне коригування податкової звітності шляхом подання уточненої податкової декларації не є підставою для скасування податкової вимоги, з огляду на те, що податковою вимогою визначена узгоджена сума податкового зобов'язання платника податку.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний будинок „Гранд Керама" відхилити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Приходько І.В.