Справа № 2а-9/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/48939/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Зайця В.С., Голяшкіна О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року

у справі № 2а-9/12

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської

області

про стягнення доплати до пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про доплату до пенсії в розмірі 5810 грн.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області направило до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких наголошував на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області із заявою, в якій просив виплатити йому за період з червня 2011 року по 30 листопада 2011 року щомісячну доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (а.с.8).

На вказану заяву, листом № 9/1Л1/07 від 14 грудня 2011 року УПФУ надано відповідь позивачу про відмову у задоволенні заяви, з посиланням на п.п. 5 п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України № 936 від 20.09.2005 року, та наголосивши на тому, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області та дане Управління не проводить йому виплати.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата (ч.1 ст.39 Закону № 796-ХІІ).

З червня 2011 року по 30 листопада 2011 року позивач проживав в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №1296 від 02.12.2011 року, виданої виконкомом Розважівської сільської ради (а.с.10).

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 ніколи не перебував на обліку в УПФУ в Іванківському районі Київської області та не одержував пенсію.

Згідно копій листів Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва від 29.11.2011 року (а.с.74) та від 28.05.2013 року (а.с.75) ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва.

Враховуючи, що позивач не звертався до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про призначення йому пенсії, на обліку у цьому Управлінні ніколи не перебував, пенсію не отримував, тому законні підстави для виплати йому доплати до пенсії в розмірі 5810 грн. у відповідача відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

В обґрунтування касаційної скарги скаржником фактично покладені доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів у справі та не свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 2а-9/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді