Справа № 820/803/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 квітня 2016 р. № 820/803/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- скасувати арешт, накладений на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3836122, зареєстрований 05.10.2006 року за №3836122, що накладений на підставі постанови АА №052677, від 19.09.2006 року Державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Десята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна на підставі постанови АА №052677 від 19.09.2006 року Державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова. Позивач своєю заявою від 09.12.2016 року звернувся до відповідача в якій просив надати відомості, щодо номеру виконавчого провадження, даних державного виконавця в провадженні якого наскладувався арешт згідно постанови АА №052677 від 19.09.2006 року. Відповідно до відповіді №17085/05-35 від 11.12.2015 року відповідач повідомив, що виконавчого провадження в рамках якого наскладувався арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до постанови АА № 052677 від 19.09.2006 року на виконанні у відділі не перебуває. У зв'язку з тим, що на виконанні відповідача виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт не знаходиться, відповідач не має змоги зняти вищевказаний арешт, як це передбачено ч.2 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог статті 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування поважності причин пропуску звернення з позовом до суду представник позивача зазначив, що дізнався про наявність арешту на нерухоме майно 30.11.2015 року та про відсутність виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт, з листа відповідача №17085/05-35 від 11.12.2015 року.

Протокольною ухвалою суду причини пропуску позивачем строку звернення до суду були визнані поважними та строк було поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 11.03.2016 року подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно копії інформаційної довідки №48726138 від 30.11.2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна на підставі постанови АА №052677 від 19.09.2006 року Державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова. Реєстраційний номер обтяження 3836122, зареєстроване 05.10.2006 року за № 3836122, реєстратором Десята харківська державна нотаріальна контора 61000, м. Харків, вул. Бакуліна, 1.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 09.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати відомості щодо номеру виконавчого провадження, даних державного виконавця в провадженні якого наскладувався арешт згідно постанови АА №052677 від 19.09.2006 року.

Згідно відповіді №17085/05-35 від 11.12.2015 року відповідач повідомив, що виконавчого провадження в рамках якого накладувався арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до постанови АА № 052677 від 19.09.2006 року на виконанні у відділі не перебуває.

Враховуючи, що вказана постанова відповідача порушує права позивача, останній звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (надалі Закон).

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606- XIV), заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону №606- XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності із ст. 57 Закону №606- XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими ч.2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606- XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно положень ст.59 Закону № 606-XIV у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 1.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) основною інформаційною базою про здійснені виконавчі дії є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр).

Згідно п. 1.12.1 Інструкції відомості вносяться до Єдиного реєстру державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Як вбачається з матеріалів справи, в наданій Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відповіді зазначено, що згідно перевірки даних автоматизованої системи Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, виконавче провадження за яким боржником є ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в рамках якого накладався арешт (згідно постанови АА №052677 від 19.09.2006 року) на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на виконанні у відділі не перебуває.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відсутні виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, в тому числі і шляхом його арешту.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту. Також відповідачем не надано доказів стягнення з позивача виконавчого збору та відкриття з цього приводу виконавчого провадження, що також обумовлювало би залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в поточній редакції) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, серед іншого, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідачем не надано суду заперечень, а також матеріалів виконавчого провадження по даній справі. Суд не має можливості встановити, які дії вчинялися відповідачем після винесення постанови АА №052677 від 19.09.2006 року та чи було закінчено виконавче провадження.

Відповідно до статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що не вчинення відповідачем жодних дій після винесення постанови АА №052677 від 19.09.2006 року, а також не закінчення виконавчого провадження та не зняття арешту з нерухомого майна, належного позивачу, є порушенням його права, закріпленого статтею 321 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування арешту - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 3836122, зареєстрований 05.10.2006 року за №3836122, що накладений на підставі постанови АА №052677, від 19.09.2006 року Державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова та внесений реєстратором: Десята харківська державна нотаріальна контора, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 14.04.2016 року.

Суддя Полях Н.А.