Справа № 2-а-672/08/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2010 р.Справа № 2-а-672/08/1570

Категорія:2.19.5Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого-судді - Кравець О.О.,

суддів: Домусчі С.Д., Золотнікова О.С.,

за участю секретаря Могучева Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом та просив визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобовязати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати позивачу з 01 жовтня 2007 року пенсію у розмірі 2979,22 грн., та стягнути з відповідача заборгованість, що виникла у звязку з перерахуванням пенсії з 01 квітня 2007 року у розмірі 3491,64 грн., мотивуючи позов тим, що відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №594 від 28 березня 2007 року «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу у 2007 році»та Наказу Міністра Оборони України «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України»№175 від 14 квітня 2007 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення розміру премії.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та постановити нове рішення - про задоволення позову.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, проходив військову службу в лавах Збройних Сил України, звідки був звільнений та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб…»

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги , що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Розміри грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та прирівняних до них осіб на момент виникнення спірних правовідносин було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців», якою встановлено, що преміювання військовослужбовців здійснюється в межах фонду преміювання, створеного в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

На підставі наведених положень постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року № 829 при обчисленні пенсій військовослужбовцям враховувалася премія в середньому розмірі, тобто 33,3 відсотків місячного грошового забезпечення (4 місячних фонду грошового забезпечення / 12 місяців).

Постановою Кабінету Міністрів України № 594 від 28 березня 2007 року «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році»дозволено Міністерству оборони та деяким іншим міністерствам та установам здійснювати у поточному році починаючи з 01 квітня преміювання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу (насамперед осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, осіб рядового, молодшого та середнього начальницького складу та осіб молодшого офіцерського складу) понад встановлений законодавством розмір у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році.

На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, Міністром оборони України видано наказ № 175 від 14 квітня 2007 року «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України», яким з 01 квітня 2007 року встановлено граничні розміри премій у відсотках від грошового забезпечення військовослужбовців, виходячи з посадових окладів та стажу безперервної військової служби.

Системний аналіз наведених вище положень ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із врахуванням норми Закону про неможливість зменшення розміру пенсії при послідуючому її перерахунку, свідчить про те, що обовязковою умовою для проведення перерахунку пенсії є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, що носять постійний характер.

Разом з цим, як вбачається із змісту постанови Кабінету Міністрів України № 594 від 28 березня 2007 року «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році», здійснення преміювання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу понад встановлений законодавством розмір дозволено у поточному році (тобто лише у 2007 році), починаючи з 01 квітня, у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році.

Поряд з цим, згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про оплату праці винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій є додатковою заробітною платою і носить необовязковий характер, оскільки встановлювати її розмір є пріоритетом керівників бюджетних установ у межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах на відповідний бюджетний період.

Враховуючи, що право на встановлення премії у граничному розмірі є правом, а не обов'язком Міністра оборони України, і крім того, залежить від асигнувань, які передбачені на утримання Збройних Сил України у кожному році, а виплата їх відповідачем відбувалася відповідно до вищезазначених вимог, тому суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не має права на здійснення перерахунку призначеної пенсії - на підставі Наказу Міністра оборони України №175 від 14 квітня 2007 року, Постанови КМУ №594 від 28 березня 2007 року «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році», оскільки вказані Постанова і Наказ носять тимчасовий характер та не передбачають змін до інших нормативно-правових актів в частині розміру фонду преміювання для військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу.

Крім того, Закон України Про державний бюджет України на 2007 рік, встановлює, що керівники бюджетних установ (військових формувань) утримують чисельність працівників (військовослужбовців) та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затверджених для бюджетних установ (військових формувань) у кошторисах.

Таким чином, Міністр оборони України повинен встановлювати працівникам (військовослужбовцям) надбавки, премії, виплачувати матеріальну допомогу лише в межах наявного фонду оплати праці (грошового забезпечення) без утворення заборгованості. Оскільки заборгованості у Міністерстві оборони України в 2007 році не було, тому апеляційний суд вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги, відносно вимог позивача.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :

Судді: