Справа № 216/8826/15-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2016 рокусправа № 216/8826/15-а провадження №2-а/216/21/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю Бишевської Н.А.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року по справі №216/8826/15-а (провадження №2-а/216/21/16) за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності III групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати - протиправною, та такою, що порушує його права;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради виплатити позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності III групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат згідно ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з відрахуванням суми, яка отримана - 41150,40 грн.;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію при настанні інвалідності III групи згідно ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми, яка отримана - 41150,40 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 03.12.2014 року йому встановлено інвалідність ІІI групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено розмір одноразової компенсації, яка виплачується особам, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідачем, з посиланням на постанову КМУ №836 від 28.07.1996р., одноразова компенсація виплачена у розмірі 189,60грн., що є значно меншим розміру, який визначено Законом. Вказуючи на пріоритетність застосування Закону, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року у задоволенні позову відмолено. Постанова суду фактично мотивована тим, що на час виплати позивачу одноразової компенсації, статтею 48 Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було передбачено, що розмір компенсації та порядок її виплати встановлюється Кабінетом Міністрів України. Оскільки, станом на час виплати одноразової компенсації правове регулювання цього питання було визначено у такий спосіб, то суд першої інстанції вказав на правомірність виплати позивачу компенсації у розмірі, яка визначена постановою КМУ №836 від 28.07.1996р.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом III групи, перебуває на обліку у відповідача та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

03.12.2014р. позивачу встановлено безстроково ІІІ групи інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

22.12.2014р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради від 18.02.2016р., відповідачем нараховано в грудні 2014 року та виплачено в січні 2015 року позивачу одноразову компенсацію у розмірі 189,60 грн. При цьому, визначаючи розмір одноразової компенсації, відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування норм законодавства, які регулюють порядок та розміри виплат одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, при встановленні групи інвалідності.

Так, позивач, вказуючи на неправомірність дій відповідача, посилається на те, що розмір сум, які підлягають до сплати, повинні розраховуватися у відповідності до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач, зокрема, вказує на те, що одноразова компенсація виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому підстав для її виплати в більшому розмірі не існує.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на час виплати позивачу одноразової компенсації ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що одноразова компенсація виплачується в порядку та розмірах, які встановлені Кабінетом Міністрів України, то відповідач правомірно, при визначенні розміру компенсації, застосував положення постановою КМУ №836 від 28.07.1996р.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону з 01.01.2015р.) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав на те, що станом час виплати позивачу одноразової компенсації (січень 2015 року), статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що одноразова компенсація виплачується в порядку та розмірах, які встановлені Кабінетом Міністрів України.

В той же час, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що право позивача на отримання одноразової компенсації виникло у грудні 2014 року та саме у грудні 2014 року відповідачем здійснено нарахуванням одноразової компенсації (а.с.16).

Отже, визначаючи правомірність дій відповідача щодо визначення розміру одноразової компенсації, слід виходити з правового регулювання цього питання, яке існувало станом на час виникнення у позивача права на отримання одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Така редакція статті існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Разом з тим, Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03 серпня 2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7, відповідно до якого норми і положення статті 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014р. Кабінету Міністрів України було делеговано повноваження по визначенню порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, в межах фінансових ресурсів на бюджетний 2014 рік.

Проте, на виконання наданих повноважень, враховуючи наявність фінансових ресурсів бюджету на 2014 рік, нормативно-правових актів з приводу одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Таким чином, визначаючи розмір одноразової компенсації, відповідач повинен був керуватися положеннями Закону, в редакцій чинній на час виникнення у позивача права на отримання такої компенсації.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність визначення розміру одноразової компенсації з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №836 від 28.07.1996р., виходив з того, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян. З цього приводу, суд першої інстанції послався на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав на те, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

В той же час, оскільки Кабінетом Міністрів України, на виконання наданих повноважень, на відповідний бюджетний рік (2014 рік), не було прийнято нормативно-правових актів з приводу одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, то суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру одноразової компенсації відповідачем правомірно застосовано положення постанови КМУ №836 від 28.07.1996р.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової компенсації у зв'язку з встановленням інвалідності III групи у розмірі, який визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Вказані обставини є підставою для прийняття рішення про поновлення порушених прав позивача. При цьому, належним та достатнім способом поновлення порушених прав позивача, колегія суддів вважає зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію у зв'язку з встановленням інвалідності III групи у розмірі, який визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 30 мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніш виплачених сум.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, 205, 207 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2016 року по справі №216/8826/15-а (провадження №2-а/216/21/16) - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову компенсацію у зв'язку з встановленням інвалідності III групи у розмірі, який визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 30 мінімальних заробітних плат - неправомірною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову компенсацію у зв'язку з встановленням інвалідності III групи у розмірі, який визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 30 мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніш виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 11.04.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська