Справа № 823/312/16
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року справа № 823/312/16

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Коваленко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо не здійснення нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.03.2016р. по 31.03.2016р у сумі 2 067 грн.;

- зобовязати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області здійснити нарахування і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.03.2016р. по 31.03.2016р у сумі 2 067 грн.;

- допустити до негайного виконання постанову суду у частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а саме у сумі 2 067 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працює з 26.11.2013р. на посаді судді Комсомольського міського суду Полтавської області та має право на одержання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 у сумі 2 067 грн., оскільки право на отримання вказаної доплати позивач набув відповідно до вимог частини 5 статті 129 Закону України Про судоустрій і статус суддів та не втратив у звязку з прийняттям Закону України Про забезпечення права на справедливий суд, згідно якого щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу виплачується суддям, які мають стаж роботи більше трьох років.

Позивач стверджує, що наведена правова позиція викладена в рішенні Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року. При цьому, наказ голови Комсомольського міського суду Полтавської області № 13.1-а від 03.08.2015р. про встановлення судді Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років є чинним, відповідачем не оскаржений, а тому підлягає виконанню.

На переконання позивача, оплата праці судді є гарантією його самостійності та незалежності, а тому при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

З огляду на зазначене позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В своєму адміністративному позові позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що при зарахуванні позивача 26.11.2013р. на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області йому встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за наявності стажу роботи до 5 років відповідно до частини 5 статті 129 Закону України Про судоустрій та статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції на момент видачі наказу. Однак частиною 5 статті 133 Закону України Про судоустрій та статус суддів у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд №192-VІІІ від 12.02.2015р., який набрав чинності 28.03.2015р., встановлено нові розміри щомісячної доплати за вислугу років, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років 15 відсотків.

Відповідач вказує, що відповідно до листа ДСА України № 11-5615/15 від 26 березня 2015 року з 1 квітня 2015 року суддівська винагорода судді, який здійснює правосуддя, має нараховуватися та виплачуватися відповідно до статті 133 Закону України Про судоустрій та статус суддів (у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд № 192-VІІІ від 12.02.2015р.). Окрім того, надані розяснення щодо виплати щомісячної доплати за вислугу років, а саме судді, стаж роботи яких складає менше трьох років з 28.03.2015 не будуть мати права на отримання щомісячної доплати за вислугу років.

На думку відповідача посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на рішення Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року є недоречним, оскільки, виходячи зі змісту самого рішення Ради суддів України, зокрема, його резолютивної частини, це рішення носить рекомендаційний характер, а отже не є обовязковим до виконання.

Відповідач стверджує, що прикінцеві та перехідні положення Закону України Про забезпечення права на справедливий суд не містять застереження щодо збереження за суддями, які призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом.

Оскільки на момент набрання чинності названим Законом позивач не мав зазначеного 3-річного стажу роботи на посаді судді, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У звязку з поданням всіма особами, які беруть участь у справі, клопотань про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи відповідно до вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що наказом виконуючого обовязки голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 № 9.1-а від 26 листопада 2013 року відповідно до статті 72 Закону України Про судоустрій та статус суддів України та Указу Президента України № 620/2013 від 07.11.2013 ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26 листопада 2013 року з посадовим окладом згідно із штатним розписом та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу з 26 листопада 2013 року у звязку із наявністю стажу роботи станом на 26 листопада 2013 року 00 років 00 місяців 00 днів.

Наказом виконуючого обовязки голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 № 4.2-а від 3 квітня 2015 року відповідно до пункту 5 статті 133 Закону України Про забезпечення права на справедливий суд 192-V від 12.02.2015р. на підставі листа ГУДСА України в Полтавській області № 02-19/141 від 31.03.2015 про розрахунок стажу роботи на посаді судді, позивачу припинено виплату щомісячної доплати за вислугу років за відсутністю трирічного стажу роботи на посаді судді та скасовано пункт 2 наказу виконуючого обовязки голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 №9.1-а від 26 листопада 2013 року в частині виплати надбавки за вислугу років 15 відсотків посадового окладу.

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_4 № 13.1-а від 3 серпня 2015 року відповідно до частини 3 статті 22, частини 1 статті 58 Конституції України, Законів України Про статус суддів, Про судоустрій і статус суддів, що діяли в редакції на час набуття такого права, на підставі рішення Ради суддів України №73 від 22 липня 2015 року скасовано наказ виконуючого обовязки голови Комсомольського міського суду Полтавської області № 4.2-а від 3 квітня 2015 року про припинення здійснення виплат ОСОБА_1; встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 03 серпня 2015 року, в звязку з наявністю стажу роботи станом на 03.08.2015р. 1 рік 08 місяців 07 днів та зобовязано здійснити перерахунок та виплату невиплаченої щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді Солосі О.В. за період з 3 квітня 2015 року по 2 серпня 2015 року.

Згідно відомостей, які містяться у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області №02-21/891 від 05.04.2016р. позивачу нараховано суддівську винагороду у розмірі посадового окладу, що складає 13 780 грн., без нарахування доплати за вислугу років.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон України № 2453-VI).

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 133 Закону України № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України Про Конституційний Суд України та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суд зазначає, що на час призначення позивача на посаду судді діяла редакція Закону України Про судоустрій і статус суддів, яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина 5 статті 129).

Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 № 192-VIII, не містять положення стосовно збереження за суддями, які на момент набрання ним чинності мали стаж роботи на посаді судді менше 3 років, щомісячної доплати за вислугу років, яку вони отримували відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Однак, суд звертає увагу, що згідно з основними принципами незалежності судових органів, схваленими резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН 29 листопада та 13 грудня 1985 року, на кожну державу - члена ООН покладається зобов'язання виділяти відповідні кошти, які б давали змогу судовим органам належним чином виконувати свої функції. Незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані поважати незалежність судових органів і дотримуватися її.

При цьому, недопустимість впливу на незалежність судді неодноразово підтверджено рішеннями Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013.

В свою чергу, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо). Право судді на доплату за вислугу років є однією з гарантій належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Виплата належного рівня суддівської винагороди спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, не є особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1).

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд з прав люди у своєму рішенні «ОСОБА_5 проти України» від 09 січня 2013 року посилається на доповідь ОСОБА_6, Комісара з прав людини Ради Європи.

У вказаній доповіді зазначено, що незалежність судової системи, що також передбачає незалежність кожного окремого судді, повинна бути захищена як на законодавчому, так і на практичному рівні. Комісар відзначив, що судді в Україні не захищені від зовнішнього тиску, в тому числі і політичного. Для усунення тих чинників, які роблять суддів вразливими і послаблюють їхню незалежність, необхідні рішучі дії в кількох напрямках. Влада повинна розглядати будь-які заяви про випадки неприпустимого політичного або іншого втручання в роботу судових органів і забезпечити ефективні засоби правового захисту.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність законодавчої норми щодо збереження за працюючими суддями раніше існуючого права на виплату надбавки за вислугу років є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Отже судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України Про забезпечення права на справедливий суд складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втрачають, та мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді до 3-х років.

Крім того суд зазначає, що частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд звертає увагу, що застосування норм Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 № 192-VIII відбувається з 28.03.2015 (дати набрання чинності). Тобто, дія норм Закону України Про забезпечення права на справедливий суд не поширюється на відносини, які виникли до набрання їх чинності.

Як свідчать матеріали справи, надбавку в розмірі 15 відсотків посадового окладу позивачеві встановлено наказом Комсомольського міського суду Полтавської області №9.1-а від 26 листопада 2013 року, тобто до набрання чинності Законом України Про забезпечення права на справедливий суд, а тому не нарахування та невиплата цієї надбавки у березні 2016 року є протиправною.

Відповідно до вимог частини 2 статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України», затвердженого рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2010 року за №12, Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів, представляє суди у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування в межах повноважень, установлених законом.

Крім того, підпунктом 16 пункту 4 вказаного Положення встановлено, що ДСА України відповідно до покладених на неї завдань здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції (крім Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, ДСА України та її територіальних управлінь.

З огляду на зазначені законодавчі норми обовязок щодо виплати суддівської винагороди покладено саме на відповідача.

Що стосується суми, яка підлягає нарахуванню та виплаті, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, оскільки частиною 3 статті 133 Закон України № 2453-VI визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік визначено, що з 01.01.2016р. мінімальна заробітна плата становить 1378 грн., тобто посадовий оклад судді 13780 грн., а тому загальна сума щомісячної доплати за вислугу років, яка має бути нарахована та виплачена позивачу за березень 2016 року становить 2 067 грн. із утриманням обовязкових податків та зборів з даної суми до бюджету.

Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, отже вимоги позивача про допуск до негайного виконання постанови суду є обґрунтованими.

У відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом задоволено адміністративний позов майнового характеру позивача звільненого від сплати судового збору, за подання якого підлягало сплаті 551 грн. 20 коп. (1378х0,4=551,2), а тому вказаний судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області щодо не здійснення нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.03.2016р. по 31.03.2016р. у сумі 2 067 грн.

Зобовязати територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області нарахувати і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.03.2016р. по 31.03.2016р. у сумі 2 067 грн. із утриманням обовязкових податків та зборів з даної суми до бюджету.

Постанову суду в частині стягнення щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.03.2016р. по 31.03.2016р. допустити до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко