Справа № 2-а-374/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-374/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді: Ткаченко О.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними, про перерахунок та стягнення заборгованості по виплатам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобовязавши відповідача в особі УПЗН зробити донарахування та виплату позивачці за рахунок коштів Державного бюджету допомоги по догляду за дитиною у розмірі, встановленого не менше прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за 2007рік на суму 1896,40 гривень ,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява прийнята до провадження Біловодським районним судом 05.02.2010 року , в якій позивачка гр. ОСОБА_1 вказала, що вона має на утриманні доньку гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У липні 2007року за її заявою Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення донькою трьох років - 95,73 гривень , у серпні 132,64 гривні, вересні-134,45 гривень, жовтні 136,13 гривні, у листопаді - 140,05 гривень, грудні - 144,10 гривень. Різниця від необхідного до нарахування та сплати розміру щомісячного прожиткового мінімуму та фактично отриманими коштами по догляду за малолітньої дитиною по догляду до досягнення дитиною трьох років за підрахунками позивачки склала за 2007 рік в сумі 1896,40 гривень . До відпустки у звязку з вагітністю і пологами позивачка працювала, тобто є застрахованою особою. Виходячи з рішень Конституційного Суду України по справі № 6-рп/2007 та від 09.07.2007 року , вона прийшла до висновку, що позивачка не повністю отримала за 2007 рік державну допомогу на дитину по догляду до досягнення нею трирічного віку, посилаючись на ч.І ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми ,ст. ст.1, 2, ч.З ст. 4 Закону України „Про прожитковий мінімум, який складав у 2007 році розмір з 01.04.2007 року по

30.09.2007року по 463 гривні щомісячно, а з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року по 470 гривень, тому просить суд позов задовольнити. На її звернення до відповідача нарахувати та сплатити додаткову суму допомоги у повному обсязі від розміру прожиткового мінімуму, гр. ОСОБА_1 Н.О.02.11.2009 року отримала відмову від начальника Біловодського УПСЗ Біловодської РДА гр. ОСОБА_3 Позивач вважає відмову незаконною, наполягає на визнання дій відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити нарахування та стягнути кошти недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у вищевказаному в позовній заяві розмірі, з врахуванням індексації.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Начальник Біловодського УПСЗН Біловодської РДА гр. ОСОБА_3, або ж представник відповідача у справі, надіслала відзив на позов , де просить суд винести постанову про відмову в задоволенні позову щодо всіх позовних вимог, та свої доводи мотивувала неможливістю виплат з причин відсутності належного бюджетного фінансування і необхідністю виконання вимог ст. 4,51 Бюджетного Кодексу України, та на ст. 563акону України „ Про державний бюджет України на 2007 рік, якими передбачені та виплачені повністю позивачці суми допомоги, виходячи з сум та розміру отриманих на дитину позивачки коштів з врахуванням індексації для працюючих, або застрахованих осіб .Окрім того, відповідач послався

на пропуск позивачкою строків для звернення до суду за захистом своїх прав і просить суд застосувати ч. 2 ст. 99 КАС України при винесенні постанови, бо вона пропустила річний строк для звернення з позовом до суду. В свою чергу , відповідач в своєму відзиві та в довідці на імя позивачки вказав, що позивач ОСОБА_1 в липні 2007 року отримала не 95,73 гривень , а 129,03 гривні допомоги на дитину, в іншій частині розміри допомоги отриманої позивачем в сумах співпали за вказаний у позові період .

Дослідивши матеріали справи (а.с, 5,7,9, 12,13),суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням отриманих сум гр. ОСОБА_1 , вийшовши за межі позовних вимог, для дотримання гарантій дотримання і захисту прав і свобод , інтересів людини і громадянина у сфері публічно - правових відносин, та з врахуванням арифметичної похибки в обрахуванні позивачкою фактично отриманої суми допомоги за липень 2007 року, але за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно для нарахування та виплати допомоги на догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку та яку має і доглядає позивачка, але без індексації , з наступних підстав:

Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 року № 2811- XII встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік в частині зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, тобто відновлено дію закону в редакції, яка передбачає надання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який встановлений на 2007 рік: з 01.01.2007 року - 434 гривні, з 01.04.2007 року-463 гривні, з

01.10.2007 року-470 гривень.

Відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності коштів Державного Бюджету України.

Таким чином, суд вважає, що з 09 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року включно відповідач має виплатити на утримання на утримання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку всього в сумі

1896,43гривень, тобто вимоги позивачки підлягають задоволенню частково( без врахування індексації) , але з врахуванням вже отриманих сум, з 09.07.2007 року за липень - у розмірі 247,80гривні (129,03:31*8=33,30)(129,03-33,30=95;73)(463:31*23=343,23-95,73=247,80) , серпень 330,36 гривні(463-132,64), вересень 328,55(463-134,45), жовтень-333,87 гривень (470-136,13), листопад 329,95 гривень (470-140,05), грудень-325,90 гривень(470- 144,10);(247,80+330,36+328,55+333,87+329,95+325,90) гривень позивачці підлягає

нарахуванню та виплаті сума в 1896,43 гривні.

Належним відповідачем у спорах щодо розміру виплати допомоги з

01.01.2007 року по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років є територіальні управління праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 , у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перераховується бей

звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що

встановлює новий прожитковий мінімум.

Відповідач наполягає на відмові в позові з підстав пропуску строку для

звернення до суду , яка зайнята доглядом за малолітньою дитиною, 06.01.2005 року

народження. Суд не застосовує позовну давність при винесені рішення на користь позивача,виходячи з положень ст. 71 ч.2 КАС України, оскільки сам орган державної влади, яким законом надано виконання Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми та всупереч рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду) ухилився від виконання рішення Конституційного суду від

09.07.2007 року № 60рп(справа про соціальні гарантії громадян), продовжує порушувати права позивачки по цей час, тобто в період і після досягнення дитиною трирічного віку, а законодавець

вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин, зупинивши дію окремих положень законів , вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними, а також при затвердженні наступних бюджетів і по теперішній час не передбачив компенсацію цих коштів як боргів держави відповідачу -УПСН Біловодської районної державної адміністрації для виплати їх громадянам , які потребували чи потребують соціального забезпечення. За таких обставин суд вважає порушення прав позивачки продовжуваним з боку органу державної влади з часу прийняття рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року, річний строк до якого застосованим бути не може,він має бути поновленим, адже застосування строку давності в даному випадку призведе до звуження прав та свобод громадянина, які встановлені раніше діючим законодавством та не можуть бути скасованими у відповідності з нормами прямої дії - ст. ст.8,22,46,48,64 Конституції України, яку суд і застосовує - у разі розбіжності закону, який регулює правові відносини між сторонами в порядку ч. 2 ст. 99 КАС України та основного закону держави.

В свою чергу, суд не може нарахувати позивачу індексацію до заявленої в позові суми, виходячи з того, що за п.З Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 ( в редакції Постанови КМУ № 170 від 12.03.2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку індексації не підлягає.

З огляду на викладене та відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов гр. ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність відповідача до нарахування та виплати позивачці допомоги на утримання дитини гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно .

В частині нарахування та виплати заявленої до стягнення суми з індексацією в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Поновити позивачу строк звернення до суду, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Біловодської державної адміністрації Луганської області здійснити виплату позивачці гр. ОСОБА_1 державну допомогу на утримання гр.

ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно в сумі

1896,43гривень, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років на 2007 рік , але з урахуванням вже здійснених виплат .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 52,70 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного

суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: О.Д.Ткаченко.