Справа № 813/275/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016р. Справа № 876/6301/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): Юрчака Ю.Ю.,

позивача у справі: Косован І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС України

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. у справі №813/275/15

за позовом ТОВ "Репро Студія Діалог" в особі керівника Заремби Петра Омеляновича

до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2015р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Репро Студія Діалог" звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №1/156, №1/155, №1/157 від 12.01.2015р. та визнання неправомірними дій відповідача, що складання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішень є безпідставними, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично відбувались, у позивача наявні всі підтверджуючі документи, пов'язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням позовні вимоги задоволив частково, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення №1/156, №1/155, №1/157 від 12.01.2015р., в решті позовних вимог відмовив, оскільки відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочинів, добросовісність платника податку та достовірності поданих документів, господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини не визнано у встановленому законом порядку недійсними. Правові наслідки для позивача створюють самі спірні податкові повідомлення-рішення, відтак дії відповідача щодо винесення податкових повідомлень-рішень самі по собі не створюють правових наслідків для позивача і вимоги про визнання вказаних дій відповідача протиправними безпідставно обрані позивачем у вигляді способу судового захисту.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у контрагента позивача була відсутня можливість виконання взятих на себе зобов'язань згідно укладених договорів. Також апелянт звертає увагу на те, на відсутність інформації стосовно уповноваження довіреністю осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей. Апелянт вказує, що позивач не надав доказів фізичного переміщення товару. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем по справі були подані заперечення на апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що судом першої інстанції правильно застосовано як норми матеріального, так і процесуального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано у рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 11.04.2016р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Юрчак Ю.Ю., який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача у справі: Косован І.М. проти доводів апеляційної скарги заперечила, підтримала доводи, викладені в запереченні на апеляційну скаргу та адміністративному позові, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Репро Студія Діалог" (Товариство) з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПП "Корпус-7" () за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р., з 01.03.2012р. по 31.03.2012р., з 01.06.2012р. по 30.06.2012р.

За результатами перевірки встановлено порушення Товариством пунктів п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на прибуток на загальну суму 45019,00грн; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, а саме, занижено податок на додану вартість на загальну суму 31360,00грн та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2012р. на суму 10370,00грн.

На підставі встановлених порушень 12.01.2015p. контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № /156, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 31008,00грн. (за основним платежем 20672,00 грн.; за штрафними санкціями 10336,00грн.); №/155, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 52816,75грн (за основним платежем-45019,00грн.; за штрафними санкціями-7797,75грн.); №/157, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10370,00грн.

05.01.2015p. заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Репро Студія Діалог" залишено без задоволення.

01.01.2011p. між ТзОВ "Репро Студія Діалог" (покупець) в особі директора Заремби П.О. та ПП "Корпус-7" (постачальник) в особі директора Гуляк Е.Р. укладено договір поставки №39 розхідних матеріалів, а саме : плівки, проявника та фіксатора.

Відповідно до видаткових накладних від 10.11.2011р., 28.11.2011р., 09.12.2011р., 13.12.2011р., 19.12.2011р., 02.03.2012р., 21.03.2012р., 28.03.2012р., 07.06.2012р., 27.06.2012р., ПП "Корпус-7" видано позивачу товар (плівка, проявник, фіксатор).

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі згідно платіжних доручень, транспортування товарів здійснювалось ТзОВ "Транспортна компанія "САТ" на підставі договору перевезення вантажів №2369 від 10.01.2011p. укладено між ТзОВ "Транспортна компанія "САТ"(перевізник) та ТзОВ "Репро Студія Діалог".

На виконання вказаного договору ПП "Корпус-7" видано позивачу податкові накладні № 64 від 10.11.2011p., № 158 від 28.11.2011p., № 57 від 09.12.2011p., № 77 від 13.12.2011p., № 102 від 19.12.2011p., №138 від 26.03.2012p., №24 від 02.03.2012p., №114 від 21.03.2012p., №40 від 07.06.2012p., №135 від 27.06.2012p.

Доставка товару здійснювалась ТзОВ "Транспортна компанія "САТ", відповідно до договору №2369 від 10.01.2011р., що підтверджується товаро-транспортними накладними №ОД 2009059 від 02.03.2012p., №ОД 2011960 від 21.03.2012p., №ОД 2012829 від 26.03.2012p., №ОД 2025950 від 07.06.2012p., №ОД 2029666 від 27.06.2012p.; накладними на вантаж №од2058560 від 10.11.2011p., №од2062154 від 28.11.2011p., №од2064638 від 09.12.2011p., №од2065376 від 13.12.2011p., №од2066769 від 20.12.2011p.

При перевірці відповідачем використано акт ДПІ у Київському районі м.Одеси Одеської області ДПС №358/22-34/32230129/27 від 09.04.2013р. "Про результати проведення перевірки ПП "Корпус-7", , щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків: ТОВ "НВП Технопрогрес" за жовтень-листопад 2011р., ТОВ "Аван-тайм.Зовнішторг" за листопад-грудень 2011р., ТОВ "Арсаон" код 37867421 за січень-березень 2012р., ТОВ "Арагонторг" код 38164764 за травень-червень 2012р., ТОВ "Браво СРЛ" код 34527595 за вересень 2012р.

В ході проведеної перевірки ПП "Корпус-7" податковим органом було встановлено, про не реальність здійснення ПП "Корпус-7" фінансово-господарських операцій з придбання та реалізації товарів (робіт, послуг) у жовтні, листопаді, грудні, 2011р., січні, березні, травні, червні, вересні 2012 року, у взаємовідносинах з ТОВ "НВП Технопрогрес", ТОВ "Аван-тайм.Зовнішторг", ТОВ "Арсаон", ТОВ "Арагонторг", ТОВ "Браво СРЛ" відповідно, з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків.

Нормами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до вимог п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2. цієї статті вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до норм п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі, при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі, інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі, при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового кодексу України встановлено заборону віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого), у зв'язку з придбанням товарів/послуг, які не підтверджено податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджено митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. У відповідь на доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що твердження апелянта про те, що видаткові накладні не містять інформації стосовно уповноваження довіреністю осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей не відповідає дійсності, оскільки видаткові накладні підписані ОСОБА_5, яка була наділена повноваженням на підписання документів, також зазначено посаду даної особи - головний бухгалтер товариства, що дає змогу ідентифікувати особу, яка підписала видаткові накладні, була відповідальна та здійснювала прийом товарно-матеріальних цінностей. Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про обов'язкову наявність товарно-транспортних накладних, оскільки така є обов'язковим документом лише для суб'єктів господарювання, які здійснюють свою господарську діяльність в сфері надання послуг перевезення, а наявність певних недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних саме по собі не може свідчити про нереальність господарських операцій між суб'єктами господарської діяльності. Щодо посилань апелянта на можливі порушення податкового законодавства контрагентом позивача та його контрагентів, а також тверджень про відсутність можливостей виконати взяті на себе зобов'язання, слід зазначити, що такі містять лише характер припущень та не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі, внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Не виконання контрагентом свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

На викладені обставини також звертає увагу Європейський Суд з прав людини у рішенні від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03).

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення рішення №1/156, №1/155, №1/157 від 12.01.2015р. є протиправними та підлягають скасуванню. Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог, оскільки дії відповідача щодо винесення податкових повідомлень-рішень само по собі не створюють правових наслідків для позивача.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. у справі №813/275/15 за позовом ТОВ "Репро Студія Діалог" в особі керівника Заремби Петра Омеляновича до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. у справі №813/275/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 13.04.2016р.