Справа № 820/11939/15
Суддя: Кучма Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

12.04.2016р. справа № 820/11939/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення , -

встановив:

Позивач, громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, викладене у формі висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 від 11.11.2013 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуваний висновок є незаконним, оскільки прийнятий за відсутності передбачених законом підстав для скасування рішення про надання дозволу на імміграцію, а також із порушеннями передбаченої законом процедури. З огляду на викладене, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову.

Відповідач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області , з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що спірне рішення відповідає вимогам закону, прийняте за наявності передбачених підстав та у межах наданих повноважень. У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи заперечень проти позову, просила залишити позовні вимоги без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи, громадянина ОСОБА_2 було документовано посвідкою на постійне проживання в України 18.03.2009 р. Підставою для надання дозволу на імміграцію в Україну вказаному громадянину слугувало перебування у шлюбі із громадянкою ОСОБА_3, яку було документовано посвідкою із безстроковим терміном дії 01.10.2008 р.

Судом встановлено, що наприкінці 2013 р. позивач звернувся до Управління ДМС України в Харківській області (правонаступником якого є відповідач по справі) із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку із досягненням ним 45-річного віку.

01.12.2015 р., не отримавши відповіді на первинне звернення, позивач вдруге звернувся до ГУ ДМС УКраїни у Харківській області із аналогічною заявою.

15.12.2015 р. листом за №04/1-27189 відповідач повідомив громадянина ОСОБА_2 про те, що дозвіл на імміграцію в Україну йому було скасовано висновком від 11.11.2013 р.

Як зазначено в оглянутому судом висновку, його було прийнято із посиланням на ст.ст. 12, 13 Закону України "Про імміграцію". Фактичною ж підставою слугував висновок відповідача про те, що 20.07.2009 р. згідно із рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області посвідка на постійне проживання в України, видана на ім'я дружини позивача - громадянки ОСОБА_3, була скасована як така, що видана із порушенням чинного законодавства.

При цьому, суд бере до уваги, що обставини відповідності заяви, поданої позивачем, і доданих до неї документів вимогам закону, а також строків її подання вимогам відповідачем в основу спірного рішення не покладалися, стосовно вказаних обставин відсутній спір, а відтак, з огляду на приписи ст.ст.72 і 76 КАС України відповідність зазначених обставин вимогам закону не підлягає додатковому доказуванню.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив, що умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію"; процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою КМУ від 26.12.2002 р № 1983 (далі за текстом - Порядок №1983) і Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р. №1983, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 р. №251 (далі за текстом - Порядок №251)

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п.п. 21-24 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживання особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Суд зазначає, що Законом України "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення не містить посилань на конкретні обставини як на підставу застосування ст. ст. 12, 13 Закону України "Про імміграцію" для скасування дозволу на імміграцію позивачу.

Відповідачем у спірному висновку і у ході розгляду справи не зазначено, до якого з перелічених у ст. 12 Закону України "Про імміграцію" положень відноситься та обставина, що 20.07.2009 р. згідно із рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області посвідка на постійне проживання в України, видана на ім'я дружини позивача - громадянки ОСОБА_3, була скасована як така, що видана із порушенням чинного законодавства.

Матеріали справи не містять також і доказів притягнення до відповідальності позивача, його дружини, службових осіб органів міграційної служби або будь-яких інших осіб за діяння, про які йдеться у рішенні УГІРФО ГУМВС України в Харківській області 20.07.2009 р.

До того ж, відповідачем у ході розгляду справи визнано, що згадане рішення стосовно скасування дозволу на імміграцію дружині позивача було скасовано постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 р. по справі №820/19135/14, на підставі чого громадянку ОСОБА_3 було документовано посвідкою на постійне проживання в України від 26.12.014 р.

Посилання органу міграційної служби на ту обставину, що на час прийняття спірного рішення від 11.11.2013 р. рішення про скасування дозволу на імміграцію дружини позивача було чинним, а в судовому порядку було скасовано лише наприкінці 2014 року, визнається судом неспроможним, позаяк скасование рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи, відповідачем не доведено наявність передбачених законами України підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення громадянина ОСОБА_2 про прийняття спірного рішення від 11.11.2013 р., докази надіслання йому копії вказаного рішення, а також запрошення його для надання пояснень, тобто в порушення визначеної Порядком №1983, питання про скасування дозволу на імміграцію розглядалось без запрошення позивача для надання пояснень, при винесенні оскаржуваного рішення не вивчались обставини наявності підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Таким чином, відповідачем, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини у виниклих обставинах.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

З'ясувавши обставини спірних правовідносин та перевіривши їх зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

За таких обставин, рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у формі висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 від 11.11.2013 р. підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у формі висновку про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію громадянину В'єтнаму ОСОБА_2 від 11.11.2013 р.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 13.04.2016 р.

Суддя Кучма Ю.В.