Справа № 803/1972/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/51700/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про поновлення на роботі, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив: поновити на посаді головного спеціаліста Реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області (далі - Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ у Волинській області); стягнути з Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Головного ТУЮ у Волинській області) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 липня 2015 року по день поновлення на роботі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги

Судами встановлено, що наказом Головного ТУЮ у Волинській області від 19 вересня 2014 року №816/3 ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ Волинської області.

Наказом Головного ТУЮ у Волинській області від 21 липня 2015 року №835/3 позивача звільнено з посади головного спеціаліста Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ Волинської області на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) за прогули без поважних причин.

Як вбачається з даного наказу, дослідженого судами під час розгляду справи, підставою для його винесення послужили: доповідна записка начальника реєстраційної служби від 16 липня 2015 року №02-1.1.16/340, подання начальника Рожищенського РУЮ Волинської області від 17 липня 2015 року №01-1/134, акти про відсутність працівника на робочому місці від 13, 14, 15, 16 липня 2015 року, акт про відмову працівника від написання пояснювальної записки.

Повідомлення про необхідність прибути у відділ кадрів Головного ТУЮ для ознайомлення із наказом про звільнення та вручення трудової книжки було надіслано позивачу 21 липня 2015 року на вих.№07-16/2999

Так, актом Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ Волинської області від 13 липня 2015 року №1 встановлено відсутність позивача на робочому місці 4 години - з 11-13 годин, з 16-18 годин.

Актом відповідача від 14 липня 2015 року №2 встановлено відсутність ОСОБА_3 протягом 8 годин - з 9 до 18 години.

Відповідно до акту Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ Волинської області від 15 липня 2015 року №3 зафіксовано факт відсутності позивача з 9 години 30 хвилин до 18 години 00 хвилин.

Крім того, 15 липня 2015 року о 9 годині 25 хвилин відповідачем складено акт про відмову ОСОБА_3 від надання письмових пояснень щодо його відсутності на робочому місці 13-14 липня 2015 року.

16 липня 2015 року актом №4 відповідачем встановлено відсутність ОСОБА_3 протягом 8 годин - з 9-18 години.

Начальником Реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_4. 16 липня 2015 року надіслано доповідну записку на ім'я начальника Рожищенського РУЮ Волинської області Галаса В.В. за вих. №02-1.1.16/340 про порушення ОСОБА_3 правил внутрішнього трудового розпорядку та відсутність на робочому місці 13-15 липня 2015 року.

17 липня 2015 року начальником Рожищенського РУЮ Волинської області Галасом В.В. до Головного ТУЮ у Волинській області направлено подання за вих. №01-1/134 щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_3 за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП.

Згідно з статтею 30 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» підставами припинення державної служби є загальні підстави, передбачені КЗпП України та спеціальні, які визначені як в Законі так і в інших правових актах.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При цьому, як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з'ясування поважності причини його відсутності, обставини за яких вчинено проступок, а також вина працівника.

Таким чином, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Факт відсутності працівника на роботі може підтверджуватися, зокрема, письмовими свідченнями інших працівників, письмовим поясненням самого працівника, відповідним актом, складеним в присутності його безпосереднім керівником у довільній формі, доповідними чи службовими записками безпосереднього керівника, працівника, його співробітників та інших осіб.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено відсутність ОСОБА_3 на роботі на підставі показів свідків ОСОБА_4., ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Статтею 149 КЗпП передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Доводи позивача про недотримання відповідачем процедури його звільнення, оскільки перед звільненням у нього не відбирались пояснення, відповідно до статті 149 КЗпП, суди обґрунтовано не взяли до уваги, оскільки від надання будь-яких пояснень щодо відсутності його на роботі він відмовився, про що було складено акт. Відмова позивача у наданні письмових пояснень не може бути перешкодою для його звільнення.

Посилання позивача на те, що ним 15 липня 2015 року було подано заяву начальнику Головного ТУЮ у Волинській області про надання йому відпустки для догляду за дитиною до шести років, як на підставу невиходу на роботу з 16 липня 2016 року не заслуговують на увагу, оскільки дана заява надійшла 21 липня 2015 року та відповідного наказу про надання такої відпустки видано не було, а відтак не є підставою для самовільного невиходу на роботу у визначені дні.

Таким чином, судами попередніх інстанцій підтверджено відсутність позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого дня - 13, 14, 15 та 16 липня 2015 року, доказів поважності причин відсутності не надано, а тому відповідач правомірно звільнив його на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП за допущений прогул.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб