Справа № 826/24801/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

07 квітня 2016 року м. Київ № 826/24801/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Голод А.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовомГромадянки Республіки Конго ОСОБА_2
до третя особа без самостійних вимог на предмет споруДержавної міграційної служби України Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві
проскасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

за участі:

позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача та третьої особи: Кісельової О.П.

В С Т А Н О В И В:

Громадянка Республіки Конго ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в якій просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 656-14 від 21.11.2014;

- зобов'язати Державну міграційну службу України повторно розглянути питання про визнання громадянки Республіки Конго ОСОБА_2 біженцем відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2016 адміністративну справу прийнято до провадження суддею Кобилянським К.М. та призначено попереднє судове засідання на 07.04.2016.

У попередньому судовому засіданні судом встановлено, що позивач звернувся до суду з пропущенням строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Позивач надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що про оскаржуване рішення № 656-14 від 21.11.2014 їй стало відомо 02.11.2015.

14.01.2016 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з зверненням позивача до суду після спливу строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач вказує на те, що ОСОБА_2 отримала оскаржуване рішення 21.01.2015, що підтверджується особистим підписом позивача на повідомленні про відмову у визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 27.11.2014 № 156.

Також відповідач на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про залишення позову без розгляду, надав витяг із журналу реєстрації видачі повідомлень (а.с. 133-134).

На переконання відповідача, ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом порушених прав та інтересів після закінчення строку звернення до суду без поважних причин пропуску такого строку.

У попередньому судовому засіданні 07.04.2016 судом поставлено на обговорення питання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Позивач, заперечуючи проти задоволення клопотання відповідача, зазначила, що нею пропущено строк звернення до суду з поважних причин.

Також позивач зазначила, що вона дійсно дізналась про відмову у визнанні її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, викладеній у рішенні від 21.11.2014 № 656-14 21 січня 2015 року, проте, через хворобу дитини та відсутність грошових коштів була позбавлена можливості оскаржити рішення Державної міграційної служби України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позивач звернулась до суду з пропуском строку звернення до суду, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України без поважних на те підстав, виходячи з наступного.

У відповідності до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначено Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового о тимчасового захисту».

Таким чином, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні взаємовідносини є Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового о тимчасового захисту».

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового о тимчасового захисту» встановлено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з приписів пункту 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 № 12 Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 13 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» судам необхідно враховувати, що строк у п'ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений частиною першою статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою.

Отже, до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення Державної міграційної служби України № 656-14 від 21.11.2014 ОСОБА_2 мала звернутись у 5-дениий строк з дня отримання повідомлення про відмову, тобто з 21.01.2015.

З позовною заявою про оскарження рішення Державної міграційної служби України № 656-14 від 21.11.2014 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивач звернулась 06.11.2015 (згідно штампу вхідної кореспонденції суду).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують перебування позивача у скрутному матеріальному становищі та хворобу дитини.

Таким чином, у суду відсутні підстави для поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У відповідності до положень статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Керуючись положеннями статей 99, 100, пункту 9 частини 1 статті 155, статей 160, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву громадянки Республіки Конго ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський