Справа № 2-а-11055/08/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2010 р.Справа № 2-а-11055/08/1570

Категорія:2.19.7Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області , управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області третя особа головне управління Державного казначейства України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області , управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області третя особа головне управління Державного казначейства України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди та просив суд прийняти рішення ,яким зобовязати управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси провести перерахунок пенсії за 2004 рік; стягнути відшкодування матеріальної та моральної з відповідачів: з управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси 3603 грн., з УМВД Одеської області- 2600 грн., з управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області -2700 грн грн..

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2005 року у задоволенні позову позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 червня 2006 року рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2005 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 07 травня 2008 року рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2005 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 08 червня 2006 року скасовані , а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року ОСОБА_4 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі рішенням позивач подав апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року.

У поданій апеляційній скарзі апелянт, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову , якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про дату , час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися .

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників процесу, розглянувши матеріали справи та заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги , що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу призначено пенсію як інваліду II групи загального захворювання з 16.07.1986 року, а з 01.04.1987 року призначена пенсія як інваліду І групи.

На 31.12.2003 року розмір пенсії складав 159,96 грн. (в тому числі 9,96 грн. - надбавка на догляд) на той час було встановлено максимальний розмір пенсії по інвалідності. Розпорядженням № 171666 від 17.02.2004 року Позивачу зроблено перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ". З 01.01.2004 року розмір пенсії склав 166,26 грн. (в тому числі надбавка на догляд - 9,96 грн.).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року № 1783 в частині, що з 01.01.2004 року трудові пенсії збільшені на 12 % замість 4,2 % в результаті розмір пенсії склав 177,96 грн. (в тому числі надбавка на догляд 9,96 грн.).

З 01.08.2004 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2004 року № 943 "Про додаткові заходи, щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення населення України" Позивачу знову перерахували пенсію, розмір якої склав 207,96 грн. (в тому числі надбавка на догляд 9,96 грн.).

З 01.09.2004 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.09.2004 року № 1215 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення" було встановлено розмір пенсії до прожиткового мінімуму, який складав 284,96 грн. (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною).

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік та деяких законів України" пенсія Позивачу перерахована з 12.01.2005 року за документами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу 35 років 9 місяців (в тому числі 9 років 1 місяць 25 днів додаткового стажу) та заробітної плати за період 01.04.1985 року по 30.04.1986 року - 341,82 грн. На 01.07.2005 року розмір пенсії Позивачу склав 354,18 грн. (в тому числі надбавка на догляд).

Розмір пенсії Позивачу відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" становить 571,41 грн. (з урахуванням підвищення учасника війни -47,00 грн., надбавка на догляд - 9,96 грн.).

1.10.2008 р. до стажу позивача був зарахований період навчання у воєнно-морському авіаційному училищі з 23.07.1952 р. по 28.10.1954 р., на підставі довідки Центрального військово-морського архіву від 20.04.1990 р. № 1107/п., при цьому страховий стаж, з якого обчислювалася пенсія складав 37 років 11 місяців (відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»до набутого заявником стажу - 28 років 10 місяців 2 дні додатково зараховано 9 років 1 місяць 25 днів). Розмір пенсії після перерахунку з 1.10.2008 р. складав 707,44 гривні

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 р. № 198 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян »до пенсії позивача з 01.04.2009 р. встановлено підвищення у сумі 7,50 гривень , як непрацюючому пенсіонеру, у зв'язку з чим розмір її складає 714,94 гривні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси при проведенні перерахунків пенсії ОСОБА_4 діяло в порядку , в межах повноважень та у спосіб , встановлений законодавством України про пенсійне забезпечення ,діючим на момент кожного перерахунку, позивач не має права на здійснення додаткового перерахунку призначеної пенсії та відсутні підстави для стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди, так як відсутній обов'язковий признак підстави відповідальності за спричинену немайнову (моральну) шкоду - протиправність дій (прийняття рішення) з боку відповідача.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , однак, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя пис/

Судді: /підпис/