Справа № 22-а-597/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
25 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді Приходька К.П.
суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду від 18 травня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку до призначеної їй пенсії за віком у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не нараховувалась та на виплачувалась протягом 2006 2007 років; про зобовязання нарахувати та виплатити в повному обсязі щомісячну надбавку до пенсії за віком, яка виплачувалась в обмеженому розмірі протягом 2008 року 1 травня 2009 року,
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2009 року позивачка звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, вимоги якого в ході розгляду справи уточнила та просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячну надбавку до пенсії за віком у розмірі 2733 гривні 30 коп., яку вона не отримувала протягом 2006 та 2007 років, та 1593 грн. 80 коп. з 2008 року по 1 травня 2009 року, посилаючись на те, що вона є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй мало виплачуватися щомісячне підвищення до пенсії.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як дитині війни, надбавку, яка не доплачувалась до її пенсії за віком протягом 2007 2008 років та 1 січня -1 травня 2009 року, у розмірі 3054 гривні 90 коп.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Бориспільському районі Київської області, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення відповідачем виплачувалося в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.
Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу, як дитині війни, відповідні нарахування у період з 2006 року по 2007 рік та з 2008 року по 1 травня 2009 року, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 23 січня 2009 року, а відтак її право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком час в один рік, що передує предявленню позову, тобто з 23 січня 2008 по 23 січня 2009 року.
Однак на вказану норму закону суд належної уваги не звернув.
Тому, враховуючи вимоги ст. 99 КАС України, положення Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року по 23 січня 2009 року.
Таким чином, правильно визначивши право позивачки на отримання встановленого законом підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, суд не врахував вимоги ч.2 ст.99 КАС України і невірно визначив період, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, щодо стягнення конкретної суми в розмірі 3054 грн. 90 коп., оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі.
Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2009 року необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати підвищення до пенсії, а також в частині стягнення конкретної суми.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області задовольнити частково.
Постанову Бориспільського міського суду Київської області від 18 травня 2009 року в частині зобовязання та виплати ОСОБА_1, як дитині війни, надбавку до пенсії, яка не доплачувалась до її пенсії за віком протягом 2007 - 2008 років та 1 січня 1 травня 2009 року, у розмірі 3054 грн. 90 коп. скасувати та прийняти нову постанову.
Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 22 травня 2008 року по 23 січня 2009 року, з врахуванням вже проведених виплат.
В решті постанову залишити без змін.
Копію постанови направити учасникам справи.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді