Справа № 575/19/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р.Справа № 575/19/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 10.03.2016р. по справі № 575/19/16-а

за позовом Сумської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах неповнолітньго ОСОБА_1

до Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району третя особа: Державний професійно - технічний навчальний ліцей "Хотинський професійний аграрний ліцей"

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Сумська місцева прокуратура Сумської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недонарахування та невиплати випускнику закладу з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану допомогу за виключенням вже виплаченої суми, а саме 7217, 50 грн.

Постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 10 березня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо недонарахування та невиплати випускнику закладу з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як випускнику з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразову грошову допомогу відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за виключенням вже виплаченої суми, а саме: 7 217 гривень 50 копійок; стягнено з відповідача на користь прокуратури Сумської області в рахунок повернення сплаченого судового збору 1378 гривень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з урахуванням доповнення, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 10 березня 2016 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", Бюджетного кодексу України, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

12 квітня 2016 року до суду надійшло доповнення до апеляційної скарги Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району.

Згідно ч. 1 ст. 193 КАС України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

З урахуванням того, що доповнення до апеляційної скарги подані з порушенням вищезазначеного строку, колегія суддів відмовляє в їх прийнятті.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Ромни Сумської області, батько - ОСОБА_5., мати - ОСОБА_2 (а.с.19).

Розпорядженням в.о. Голови Роменської районної державної адміністрації Сумської області Білоха В.О. від 16 березня 2009 р. за № 164 неповнолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та Розпорядженням Голови Роменської районної державної адміністрації Сумської області Кривогуз П.М. від 04 вересня 2009 року за № 48 ОСОБА_1 направлено до інтернатного закладу на повне державне утримання.

Відповідно до путівки № 31 від 16 вересня 2009 року ОСОБА_1 направлений до Правдинської школи-інтернат та Наказом № 22 від 16 вересня 2009 року був зарахований до числа її учнів з 16 вересня 2009 року (а.с.68).

З 16 вересня 2009 року до 25 травня 2013 року ОСОБА_1 навчався та виховувався у Правдинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат Великописарівського району, де перебував на повному державному утриманні, відповідно до Наказу №42 від 25 травня 2013 року внесений до списку випускників 9-х класів із врученням свідоцтва про базову загальну середню освіту та Наказом № 61-ОД від 01 вересня 2013 року був відрахований із вказаного навчального закладу у зв'язку з вибуттям для подальшого навчання до Хотинського професійного ліцею (а.с. 27, 28). На момент випуску з Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Великописарівського району ОСОБА_1 був неповнолітнім.

Згідно довідок Державного професійно-технічного навчального закладу "Хотинський професійний аграрний ліцей" (а.с. 20, 21) ОСОБА_1 відповідно до наказу № 4 "З-УДЗ" від 02 вересня 2013 року зарахований на навчання до державного професійно-технічного навчального закладу "Хотинський професійний аграрний ліцей" за професією "Електрогазозварник, слюсар з ремонту автомобілів, водій аквтотранспортних засобів (категорія С) з 01 вересня 2013 року, на денну форму навчання, термін закінчення навчання - 24 червня 2016 року.

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Сумського району Ткаленка О.В. із заявою про порушення його прав, в якій просив захисти його інтереси як дитини, позбавленої батьківського піклування, та представляти його інтереси в суді (а.с.17).

Прокурор в порядку ст. 60 КАС України звернувся до суду із цим позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення діючого законодавства не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку в розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються незалежно від того, де така дитина перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються щодо, зокрема, мінімального стандарту разової державної фінансової допомоги при закінченні такими дітьми виховного, навчального закладу чи при закінченні перебування таких дітей у різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку; мінімального стандарту щомісячного утримання таких дітей та осіб із їх числа за умови навчання їх у вищих навчальних закладах до досягнення ними 23-річного віку або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші додаткові мінімальні соціальні стандарти, нормативи споживання та нормативи забезпечення для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Статтею 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Згідно ч. 7 статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Колегія суддів зазначає, що на теперішній час та на час виникнення спірних правовідносин діє Постанова Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування", підпункт 1 пункту 13 якої передбачає, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається, зокрема, грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а підпунктом 4 пункту 13 встановлено, що учням, студентам з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається, зокрема, одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів.

Вартість повного державного забезпечення у грошовому еквіваленті для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа, до двадцять трьох років визначається відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум".

Частиною 2 статті 9 цього Закону встановлено, що витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що посилання відповідача на статті 25 та 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", які, на її думку, скоріше конкретизують зміст ч. 7 ст. 8 Закону України вказаного Закону щодо виплати одноразової грошової допомоги саме при працевлаштуванні, отже, оскільки після випуску з Правдинської ЗОШ-інтернат ОСОБА_1 продовжив навчання у ДПТНЗ "Хотинський професійний аграрний ліцей" і не був працевлаштований, то одноразова грошова допомога у розмірі шести прожиткових мінімумів не підлягала виплаті цій особі та ч.7 ст.8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" має декларативний характер щодо виплати вказаної допомоги, оскільки для реалізації цієї норми необхідні відповідні підзаконні нормативні акти Кабінету Міністрів України, необґрунтовані з наступних підстав.

Згідно ст. 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Матеріальне забезпечення та виплата грошової допомоги регламентується пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування".

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2008 року № 146 "Деякі питання надання одноразової грошової допомоги дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування" були внесені зміни до п.п. 4,5 п.13 вищевказаної постанови щодо збільшення виплати одноразової грошової допомоги з двох до шести прожиткових мінімумів дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, та дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебували під опікою (піклуванням), при їх працевлаштуванні.

Відповідно до ч. 7 статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений вказаним Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

Норми частини 7 статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" встановлюють обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії: тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2013 рік", розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1210 гривень.

Випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, у віці до 18 років, , при випуску зі школи-інтернату мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 7260 грн.

Відповідно до відомості на отримання грошової допомоги, затвердженої директором Правдинської школи-інтернату, ОСОБА_1 отримав грошову допомогу у розмірі 42,50 грн. (а.с.29).

Відповідно до статті 25 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Норми ст. ст. 25, 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в якій виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Крім того, ст. 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" встановлено, що одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і ітересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується та охороняється державою.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 КЗ СОР Правдинська спеціальна загальноосвітня школа-інтерна В.Писарівського району повинна була керуватись вимогами статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", а не Постановою Кабінету Міністрів України № 226 від 05 квітня 1994 року "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування", оскільки положення цієї постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

Таким чином, оскільки, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку в розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", тобто 7260 гривень виплатив лише 42, 50 гривень, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законне та обгрнутоване рішення про задоволення позову Сумської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо стягнення з відповідача на користь Сумської місцевої прокуратури Сумської області в рахунок повернення сплаченого судового збору 1378 гривень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 судовий збір сплачено не позивачем, а прокуратурою Сумської області, яка у цій справі є представником позивача.

Із врахуванням того, що статтею 94 КАС України не передбачено повернення судового збору представникам сторін, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь прокуратури Сумської області в рахунок повернення сплаченого збору у розмірі 1378 грн., у зв'язку з чим оскаржувана постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги. З усіх процесуальних питань суд апеляційної інстанції постановляє ухвали.

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, у зв'язку з тим, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущено порушення процесуального права, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 10 березня 2016 року в частині стягнення з Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн.

З урахуванням того, що колегією суду прийнято рішення щодо судових витрат, а не позовних вимог, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Доводи апелянта, що позовна заява по цій справі підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з порушенням Сумською місцевою прокуратурою Сумської області строків звернення до суду , так як минуло більше двох років з моменту відрахування ОСОБА_1 із навчального закладу до подачі цього позову колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судовим розглядом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_1 звернувся до прокурора Сумського району Ткаленко О.В. 04 листопада 2015 року ( менше ніж шість місяців до звернення до суду із цим позовом) відсутні будь - які дані, що підтверджують, що позивач і прокурор раніше знали про порушення прав, свобод і інтересів ОСОБА_1

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року відстрочено Комунальному закладу Сумської обласної ради - Правдинська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат Великописарівського району сплату судового збору до прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, оскаржувана постанова залишена без змін, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1515, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. ст. 200, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району задовольнити частково.

Постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 10.03.2016 р. по справі № 575/19/16-а скасувати в частині стягнення з Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району на користь Сумської місцевої прокуратури Сумської області в рахунок повернення сплаченого судового збору у розмірі 1378 гривень.

В іншій частині постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 10.03.2016 р. по справі № 575/19/16-а залишити без змін.

Стягнути з Комунального закладу Сумської обласної ради - Правдинської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату Великописарівського району судовий збір у розмірі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 15.04.2016 р.