Справа № 2а-13168/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2012 року № 2а-13168/11/2670

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Хрещатик, 10,

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого Бояринцевої М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва

про скасування повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва № НОМЕР_1 від 31 серпня 2011 року, прийняте на підставі акту Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва № 4216/17- від 11 серпня 2011 року.

Ухвалою суду від 19 вересня 2011 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 жовтня 2011 року.

Ухвалою суду від 2 листопада 2011 року зупинено провадження у справі до одержання результатів економічної експертизи.

Ухвалою суду 20 лютого 2012 року провадження у справі поновлено, оскільки до Окружного адміністративного суду м. Києва повернулася справа з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, проте ухвала суду від 2 листопада 2011 року залишена без виконання в звязку з несплатою позивачем коштів на проведення судово-економічної експертизи.

В судовому засіданні 1 березня 2012 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення повістку про виклик отримав 23 лютого 2012 року.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пункт перший статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку представника відповідача, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні та на основі наявних матеріалів справи.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Конституцію України, Податковий кодекс України, Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб»та зазначає, що відповідачем неправомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2011 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання в розмірі 135 496,77 грн., оскільки з прийняттям Податкового кодексу України введена в дію норма, яка звільняє платників податків від дотримання правил 30 днів, якщо операції з цінними паперами здійснюються на організованому ринку цінних паперів. Крім того, позивач зазначає, що відповідач в акті перевірки не зазначив докази ідентичності цінних паперів, які купував та продавав позивач. Також, позивач зазначає, що відповідач не наділений правом донараховувати податкове зобовязання, а має право забезпечення застосування та своєчасного стягнення сум фінансових санкцій.

Представник відповідача заперечила по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та зазначила, що Державна податкова інспекція у Дніпровському районі м. Києва правомірно винесла податкове повідомлення-рішення, оскільки позивач занизив податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 135 496,77 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі м. Києва.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, отриманих від інвестиційного прибутку, за період з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва складено акт від 11 серпня 2011 року № 4216/17-, яким встановлено порушення вимог пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме: не враховано вимоги підпункту 9.6.4 пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження ОСОБА_1 суми оподаткованого доходу за період з 1 січня 2010 року по 31грудня 2010 року в розмірі 903 331,76 грн.

Згідно акту Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва № 151 від 11 серпня 2011 року ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва для ознайомлення та підписання акту перевірки від 11 серпня 2011 року № 4216/17- не зявився, в звязку з чим другий екземпляр акту надісланий платнику податків поштою з повідомленням про вручення.

На підставі складеного акту перевірки 31 серпня 2011 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва винесене податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким донараховано ОСОБА_1 суму грошового зобовязання в розмірі 135 496,77 грн. за платежем: податок з доходів найманих працівників, НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва подав декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року, яка зареєстрована у податковій інспекції 27 квітня 2011 року за № 338680.

В декларації позивач зазначив суму доходу за 2010 рік не за місцем основної роботи в розмірі 1 370 508,75 грн., а саме: 367 975,49 грн. від торгівлі акціями в брокерській компанії «Конкорд Капітал», 296 048,11 грн. від торгівлі акціями в брокерській компанії «Аструм Капітал», 706 485,15 грн. від торгівлі акціями в брокерській компанії «Проспект Інвестментс».

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб»(який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 889- IV) дохід це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: інвестиційний прибуток від здійснення платником податку операцій з цінними паперами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті (підпункт 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889-IV).

Згідно підпункту 9.6.1 пункту 9.6 Закону № 889-IV облік фінансових результатів операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат.

Підпунктом 9.6.2 пункту 9.6 Закону № 889-IV встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що розраховується виходячи з суми витрат, понесених у зв'язку з придбанням такого активу, з урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього пункту.

Якщо у результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими підпунктом 9.6.2 цього пункту, виникає від'ємне значення, то воно вважається інвестиційним збитком (пункт 9.6.3 пункту 9.6. статті 9 Закону № 889-IV).

Підпунктом 9.6.4. пункту 9.6. статті 9 Закону № 889-IV встановлено, що якщо протягом 30 календарних днів до дня продажу пакета цінних паперів (корпоративних прав), а також протягом наступних 30 календарних днів за днем такого продажу платник податку придбає пакет ідентичних цінних паперів (корпоративних прав), то:

а) інвестиційний збиток, що виник внаслідок такого продажу, не враховується при визначенні загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами;

б) вартість придбаного пакета для цілей оподаткування визначається за ціною його придбання, але не нижче ціни проданого пакета.

Згідно підпункту 9.6.6.пункту 9.6 статті 9 Закону № 889-IV до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджується виписками з відомостей сквитованих розпоряджень, виконання яких здійснено в період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, наданих ПАТ «Українська біржа», сукупний інвестиційний прибуток ОСОБА_1 складає 59 482 886,36 грн., інвестиційний збиток складає 57 209 065,85 грн., в звязку з чим загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами ОСОБА_1 складає 2 273 820,51 грн., проте позивач в податковій декларації зазначив, що сума інвестиційного доходу за 2010 рік становить 1 370 508,75 грн.

Таким чином, позивачем занижено суму оподаткованого доходу за період з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмірі 903 331,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зменшено суму оподаткованого доходу на суму інвестиційного збитку, отриманого в 2010 році. Проте, позивач мав право зменшити розмір оподаткованого доходу лише на інвестиційний збиток в розмірі 51 760,61 грн., оскільки акції Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація»на суму 105 187,5 грн. були продані через чотири місяці і три дні після їх придбання, у всіх інших випадках позивач інвестиційний збиток зазнав при продажі цінних паперів в термін менший ніж 30 днів після їх придбання.

Згідно пункту 7.1 статті 7 Закону № 889-IV ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Таким чином, позивач за 2010 рік повинен був сплатити податок з доходів фізичних осіб в розмірі 205 576,31 грн., проте позивачем самостійно визначено та сплачено податкове зобовязання в розмірі 341 073,08 грн.

Відносно доводів позивача про неможливість застосування до ОСОБА_1 підпункту 9.6.4. пункту 9.6. статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оскільки вказана норма втратила чинність з прийняттям Податкового кодексу України суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часті, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 170.2.4 Податкового кодексу України у разі якщо протягом 30 календарних днів до дня продажу пакета цінних паперів (корпоративних прав) чи деривативів, а також протягом наступних 30 календарних днів з дня такого продажу платник податку придбаває пакет ідентичних цінних паперів (корпоративних прав) чи деривативів, то:

а) інвестиційний збиток, що виник внаслідок такого продажу,не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами;

б) вартість придбаного пакета для цілей оподаткування визначається за ціною його придбання, але не нижче ніж ціна проданого пакета.

Підпунктом 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України встановлено, що дія підпунктів 170.2.4 та 170.2.5 не поширюється на придбання або продаж цінних паперів та деривативів, що здійснюються на фондовій біржі.

Проте, пунктом 6 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» встановлено, що оподаткування доходів платника податку, нарахованих за наслідками податкових періодів до 1 січня 2011 року, здійснюється за ставками та згідно з нормами, що діяли до 1 січня 2011 року, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).

З огляду на встановлене суд зазначає, що позивач повинен сплатити податок з доходів фізичних осіб за 2010 рік згідно норм діючого в 2010 році Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відносно доводів позивача, що в акті перевірки відсутні докази ідентичності куплених/проданих цінних паперів суд зазначає про наступне.

Згідно підпункту 9.6.7 пункту 9.6 статті 9 Закону № 889-IV, під терміном «пакет цінних паперів»розуміється окремий цінний папір чи сукупність ідентичних цінних паперів; під терміном «ідентичний цінний папір» розуміються цінні папери, випущені одним емітентом за тотожними умовами емісії, виплати доходу, викупу чи погашення.

У виписках з відомостей сквитованих розпоряджень, виконання який здійснено в період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, містяться такі відомості, зокрема як дата укладання угоди, міжнародний ідентифікаційний код цінної бумаги (ISIN), назва цінного паперу, назва емітента, номінал цінних паперів та їх кількість, а тому на підставі наявних матеріалів можливо дійти висновку про ідентичність куплених/проданих цінних паперів.

У вказаних виписках зазначено, що ПАТ «Українська біржа»підтверджує, що відомості сквитованих розпоряджень складені на підставі біржових угод, укладених за результатами біржових торгів, депозитарієм ПрАТ «ВДЦП»підтверджено виконання сквитованих розпоряджень на дати виконання біржових угод.

По розрахункам по акціям ОСОБА_1 та ТОВ «Конкорд Капітал», наприклад, 15 березня 2010 року були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Відкритого акціонерного товариства «ХК «АвтоКрАЗ»в кількості 330 000 штук (номіналом 0,25 грн.), а 26 березня 2010 року ідентичні акції продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

27 квітня 2010 року та 4 червня 2010 року позивачем були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація»відповідно в кількості 617 та 208 штук (номіналом 15 грн.), а 30 серпня 2010 року ідентичні акції в кількості 825 штук продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

По розрахункам по акціям ОСОБА_1 та ТОВ «Аструм Капітал», наприклад, 13 липня 2010 року були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»в кількості 100 000 штук (номіналом 0,1 грн.), а 15 липня 2010 року ідентичні акції продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

25 листопада 2010 року були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Відкритого акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»в кількості 7 300 штук (номіналом 1,76 грн.), а 26 листопада 2010 року ідентичні акції продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

По розрахункам по акціям ОСОБА_1 та АТ Інвестиційна компанія «Проспект Інвестментс», наприклад, 4 листопада 2010 року були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Відкритого акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» в кількості 495 штук (номіналом 15,25 грн.), а 9 листопада 2010 року ідентичні акції продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

19 травня 2010 року були куплені акції прості іменні (ІSIN UA) Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»в кількості 400 штук (номіналом 10 грн.), а 20 травня 2010 року ідентичні акції продані контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центральний контрагент».

Висновком експертного економічного дослідження Незалежного інституту судових експертиз № 0816 від 27 лютого 2012 року за заявою ОСОБА_1 встановлено, що висновки акту № 4216/17- від 11 серпня 2011 року позапланової невиїзної перевірки дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, отриманих від інвестиційного прибутку, платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3) за період з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року в сумі 135 496,77 грн. документально та нормативно не підтверджуються.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи наведене, суд прийняв до уваги викладені висновки в акті перевірки, проте матеріалами справи підтверджується правомірність викладених фактів в акті перевірки Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва та відповідно прийняття податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31 серпня 2011 року, яким донараховано ОСОБА_1 суму грошового зобовязання в розмірі 135 496,77 грн.

Крім того, доводи позивача відносно відсутності повноважень податкового органу щодо донарахування платнику податку податкового зобовязання, оскільки державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані спеціалізовані державні податкові інспекції виконують лише такі функції як забезпечення застосування та своєчасне стягнення фінансових санкцій суд також до уваги не приймає, оскільки підпунктом 53.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва про скасування повідомлення-рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А.Бояринцева