Справа № 521/13587/14-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 521/13587/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Плавич І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3, представника 3-ї особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Алексі» на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси та 3-ї особи Приватного акціонерного товариства «Алексі» про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29.07.2014р. ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення №2157 від 26.06.2014р. про відмову у призначенні пільгової пенсії;

- зобовязати відповідача призначити та почати нараховувати пенсію за віком на пільгових умовах з 28.03.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, його пільговий стаж складає 16 років 5 місяців 8 днів, а загальний трудовий стаж складає 39 років 3 місяці 16 днів, однак відповідач незаконно відмовив йому у призначені пенсії за віком на пільгових умовах посилаючись на підтверджений пільговий стаж нібито лише в 1 рік 9 місяців 18 днів.

ОСОБА_6 Малиновського районного суду м.Одеси від 04 листопада 2014 року адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси від 26.06.2014р. №2157 про відмову в призначені пенсії за списком №2. Зобовязано Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси призначити та нарахувати ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 28.03.2014р.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року апеляційну скаргу Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 04.11.2014 року без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ПрАТ «Алексі» 22.04.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив змінити постанову Малиновського районного суду від 04.11.2014р. та виключити з її мотивувальної частини речення: « 29.06.1979 року ОСОБА_5 прийнятий на посаду електрогазозварника 3-го розряду на Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання, а 25.03.1985 року позивачу присвоєно 5-й розряд газоелектрозварника. Згідно запису у трудовій книжці від 05 серпня 1986 року даний завод перетворений у «Одеський метало-механічний завод» та викласти вказане речення в редакції: «Згідно запису у трудовій книжці від 05 серпня 1986 року з метою концентрації та спеціалізації Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання ліквідований та створений Одеський метало-механічний завод на підставі наказу Мінместпрому №130 від 05.08.1986р.».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2015 року, зазначену вище постанову суду 1-ї інстанції від 04.11.2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «Алексі» без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2015 року касаційну скаргу ПрАТ «Алексі» задоволено частково. Скасовано ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015р. та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні при повторному розгляді справи по суті, Одеський апеляційний адміністративний суд, на виконання вимог ухвали ВАС України від 03.12.2015р., своєю протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості 3-ї особи апелянта ПрАТ «Алексі».

Заслухавши суддю - доповідача, виступи представників сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

15.07.1976р. позивач ОСОБА_5 закінчив ПТУ №2 м.Одеси по професії «електрогазозварник», що підтверджується атестатом №3979.

15.07.1976р. позивач був прийнятий на посаду «електрогазозварника» у складальний цех на «Одеське виробниче об'єднання важкого крано-будування ім.Січневого повстання», звідки був звільнений у зв'язку із призовом до лав Збройних Сил, де проходив строкову службу на посаді «зварника-коваля» в період з 23.04.1977р. по 04.05.1979р., що підтверджується обліково-службовою карткою та відомостями військового квитку серії НО№3190458.

26.06.1979р. ОСОБА_5 прийнятий на посаду «електрогазозварника 3-го розряду» на «Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання», а 25.03.1985р. позивачу присвоєно 5-й розряд «газоелектрозварника».

Згідно запису у трудовій книжці від 05.08.1986 року вказаний вище ДЕ завод НО перетворений у «Одеський металомеханічний завод».

З 17.12.1986р. позивач прийнятий на посаду «електрогазозварника» у Будівельне управління №15 тресту «Сургутгазстрой», а 14.02.1987р. по переводу прийнятий на посаду «газоелектрозварника 5-го розряду» у Будівельне управління №83 Будівельно-монтажного тресту «Лянторнефтепромотряд» (трест «Сургутстройгаз»), де пропрацював до 16.04.1987р.

06.05.1987р. ОСОБА_5 прийнятий на посаду «газоелектрозварника 5-го розряду» до «Одеського метало-механічного заводу», а з 01.03.1988р. призначений бригадиром «газоелектрозварників» цього ж заводу.

Згідно наказу №143 від 06.10.1988р. «Одеський метало-механічний завод» перейменовано у завод «Бриз», який в свою чергу з 02.01.1990р. увійшов у Виробниче об'єднання «Сатурн» та був перейменований у завод «Сатурн», з якого позивач був звільнений 31.03.1990р. у зв'язку з переводом на Господарсько-виробниче об'єднання «Альтаір».

02.04.1990р. позивача прийнято на посаду «електрогазозварника 5 розряду» Господарсько-виробничого об'єднання «Альтаір», де він пропрацював до звільнення «за власним бажанням», т.б. до 25.10.1990р.

01.11.1990р. ОСОБА_5 прийнятий на посаду «електрогазозварника 5-го розряду» на Одеський завод «РИТМ», з якого був звільнений «за власним бажанням» 06.06.1991р.

17.06.1991р. позивач прийнятий «електрогазозварником 5-го розряду» на Колійну станцію №261 Одеської залізничної дороги, на якій пропрацював до 05.04.1993р.

З 1993 року і до моменту звернення за призначенням пенсії позивач має безперервний трудовий стаж і працює на посаді контролера ринку ТОВ «Промтоварний ринок».

28.03.2014р. ОСОБА_5 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі міста ОСОБА_2 із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, Управління Пенсійного фонду України у Малиновському районі м.Одеси своїм рішенням №2157 від 26.06.2014р. відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку із тим, що підтверджений пільговий стаж позивача складає лише 1 рік 9 місяців 18 днів. Т.б. періоди роботи позивача з 26.06.1979р. по 05.12.1986р., з 06.05.1987р. по 31.03.1990р., з 01.11.1990р. по 06.06.1991р. до стажу його роботи у шкідливих і важких умовах праці за Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, йому не зараховано, у зв'язку з відсутністю на ПАТ «Алексі» (що є правонаступником останнього підприємства, на якому працював позивач у вищенаведені періоди) первинних документів, на підставі яких видана пільгова довідка за час виконання роботи електрогазозварником, зайнятим різанням та ручним зварюванням. Крім того, додатковою підставою для відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах став і той факт, що згідно з записами у трудовій книжці в періоди з 17.12.1986р. по 14.02.1987р. та з 14.02.1987р. по 16.04.1987р. він працював у іншій місцевості.

Не погоджуюсь з зазначеними діями та рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії, т.б. з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірної відмови відповідача.

З такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції, який, в свою чергу, свою ухвалою від 27.11.2014 року залишив без задоволення апеляційну скаргу Управління ПФУ в Малиновському районі м.Одеси, а вказану постанову місцевого суду від 04.11.2014р. (яка на цей час вже повністю виконана відповідачем) без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням викладених в ухвалі ВАС України від 03.12.2015р. висновків, уважно дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, також погоджується із вищезазначеними висновками суду 1-ї інстанції і теж вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За змістом вказаної норми Закону, особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Як слідує зі змісту приписів п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

У відповідності до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній безпосередньо встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. ОСОБА_6 КМУ №637 від 12.08.1993р.), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, як вже зазначалося вище, такі посади як газо-, так і електрозварник передбачені Списком №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, який затверджено ОСОБА_6 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, в розділі XXXII «Загальні професії».

Як вбачається зі змісту відомостей трудової книжки позивача, останній фактично працював на посадах «електрогазозварника» в період з 15.07.1976 року по 05.04.1993 року. Факт наявності таких записів у трудовій книжці позивача, на думку судів обох інстанцій, є достатнім підтвердженням наявності у нього стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

Так, як видно з матеріалів справи та спірної відмови, відмовляючи ОСОБА_5 в призначенні пенсії на пільгових умовах, Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси виходило з того, що у ПрАТ «Алексі» (правонаступника ЗАТ «Ритм») відсутні первинні документи, на підставі яких видана пільгова довідка про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію або посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Проте, судова колегія, повторно розглядаючи дану справу, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися з такою позицією, оскільки вимога суб'єкта владних повноважень про надання уточнюючої довідки про пільговий стаж не відповідає положенням ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якій, в свою чергу, зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, як встановлено апеляційним судом, після залишення судом 2-ї інстанції постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 04.11.2014 року без змін та набранням останньою законної сили, відповідачем - Управлінням ПФУ в Малиновському районі м.Одеси, було повністю виконано оскаржувану постанову від 04.11.2014р. та відповідно, позивачу ОСОБА_5 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 28.03.2014р., а ПрАТ «Алексі», в свою чергу, направлено повідомлення про необхідність відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної позивачу на пільгових умовах.

Не погоджуючись з вже набравшою законної сили постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.11.2014 року та діями Управлінням ПФУ в Малиновському районі м.Одеси, повязаними з виконанням останньої, ПрАТ «Алексі» 22.04.2015р. подало апеляційну скаргу, в якій просило змінити цю постанову суду 1-ї інстанції та виключити з її мотивувальної частини наступні речення: « 29.06.1979р. ОСОБА_5 прийнятий на посаду електрогазозварника 3-го розряду на Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання, а 25.03.1985р. позивачу присвоєно 5-й розряд газоелектрозварника. Згідно запису у трудовій книжці від 05.08.1986р. даний завод перетворений у «Одеський метало-механічний завод» та викласти вказане речення в редакції: «Згідно запису у трудовій книжці від 05.08.1986р. з метою концентрації та спеціалізації Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання ліквідований та створений Одеський метало-механічний завод на підставі наказу Мінместпрому №130 від 05.08.1986р.».

Підставою для зміни оскаржуваної постанови суду 1-ї інстанції апелянт 3-я особа ПрАТ «Алексі» зазначає той факт, що їх підприємство не є належним правонаступником «Дослідно-експериментального заводу нестандартного обладнання» (на якому працював позивач з 26.06.1979р. по 05.12.1986р.), який, в свою чергу, був ліквідований та на його базі, на підставі наказу Мінместпрому №130 від 05.08.1986р., був створений «Одеський метало-механічний завод», правонаступником якого є ЗАТ «Ритм», правонаступником якого, в свою чергу, і є апелянт.

Проте, колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, наявних в ній доказів та виконаних приписів ухвали ВАС України від 03.12.2015р., вважає ці вимоги ПрАТ «Алексі» необґрунтованими і помилковими, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Алексі» в лютому-квітні 2014 році були видані позивачу довідки №№233,234,235,246 для надання їх до Управління ПФУ в Малиновському районі м.Одеси для оформлення пільгової пенсії.

Однак, в подальшому, т.б. 08.07.2014р., ПрАТ «Алексі» своїм листом вих.№260 повідомило Управління ПФУ в Малиновському районі м.Одеси про відкликання вказаних довідок та бухгалтерських документів, як помилково виданих.

Стосовно ж питання щодо встановлення факту правонаступництва між «Дослідно-експериментальним заводом нестандартного обладнання» та «Одеським метало-механічним заводом» (на яких працював позивач без звільнення у звязку з ліквідацією), який вимагав зясувати суд касаційної інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, оглянутих в судовому засіданні оригіналів статутів ЗАТ «Ритм» і ПрАТ «Алексі» від 20.02.1996р., 21.06.2002р. і 14.12.2010р., а також витребуваних з ГТУ юстиції в Одеській області копій реєстраційних документів вказаних підприємств, «Дослідно-експериментальний завод нестандартного обладнання» на підставі наказу Мінместпрому №130 від 05.08.1986р. (копія якого в архівних установах відсутня), з метою концентрації і спеціалізації виробництва, дійсно був ліквідований, але на виконання цього наказу та Розпорядження СМ УРСР №401-р від 09.07.1986р. і Розпорядження Одеського облвиконкому №253-р від 05.08.1986р., замість цього заводу на його базі (т.б. за цією ж адресою, на цій же земельній ділянці), фактично одночасно був створений «Одеський метало-механічний завод», який, в свою чергу, прийняв усі його активи, фонди, обладнання, трудовий колектив та продовжив ту ж саму виробничу діяльність.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи та статутів ЗАТ «Ритм» від 20.02.1996р. і 21.06.2002р., «Одеський метало-механічний завод» було перетворено у ЗАТ «Ритм», яке і стало його правонаступником.

Далі ж, у звязку із реорганізацією ЗАТ «Ритм», правонаступником останнього, в свою чергу, стало ПрАТ «Алексі» (т.б. апелянт).

Дані факти сторонами не заперечувалися.

Таким чином, за вказаних вище обставин, судова колегія вважає встановленим факт фактичного правонаступництва між «Дослідно-експериментальним заводом нестандартного обладнання» та «Одеським метало-механічним заводом», а в подальшому, і між останнім і ЗАТ «Ритм» та відповідно, між ЗАТ «Ритм» та ПрАТ «Алексі».

Окрім того, ще слід зазначити й про те, що даний факт існування такого правонаступництва також підтверджується і трудовою книжкою позивача, зі змісту записів якої видно, що останній після нібито припинення «Дослідно-експериментального заводу нестандартного обладнання» не був звільнений з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, а ще 4 місяці продовжував працювати на тій самій посаді у новоствореному «Одеському метало-механічному заводі».

Отже, у звязку з вищевикладеним, оскільки позивач на час звернення до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси досягнув 55-річного віку, мав 16 років 5 місяців пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці, з яким, в свою чергу, в подальшому, погодився відповідач, то, на думку судової колегії, останній, відповідно має законне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До того ж, ще слід зазначити, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу 3-ї особи без задоволення, а оскаржувану постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Алексі» - залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_7