Справа № 750/246/15-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"06" квітня 2016 р. м. Київ К/800/27939/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради (далі - УПСЗН) до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі - ДВС) про скасування постанов щодо накладання штрафу та стягнення виконавчого збору за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 квітня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року УПСЗН звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати постанови державного виконавця від 25.02.2015 року про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору за невиконання рішення суду.

Посилалося на те, що рішення суду про присудження коштів не виконано з поважних причин, а саме за відсутністю бюджетного фінансування на згадані цілі, тому накладення штрафу і стягнення виконавчого збору є неправомірним.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що постанови державного виконавця про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору прийняті в супереч Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, касаційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України від 24 березня 1998 року №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року №2677-VI, частини третьої статті 181 КАС України, роз'яснень, викладених в пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (з подальшими замінами та доповненнями), відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби. Такими органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виходячи із зазначених положень, по цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу служб» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем виступав відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, тобто не належний відповідач.

Не дивлячись на зазначені обставини, суд першої інстанції, як того вимагає стаття 52 КАС України, не здійснив заміну первинного відповідача на належного - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначених порушень не виправив, тому судові рішення на підставі частини другої статті 227 КАС України підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді необхідно в порядку, передбаченому статтею 52 КАС України, вирішити питання про заміну неналежної сторони.

Врахувати висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24 березня 2015 року (справа № 21-66а15), згідно якого невиконання судового рішення ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Належним чином проаналізувати вимоги частини другої статті 28 Закону № 606-XIV (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 19.09.2013 року № 583-VII), за якими виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради задовольнити частково.

Скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 9 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман