Справа № 522/18500/13-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

13 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/18500/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представників позивача Бельченка Ю.А. та Кравця С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Автостоянка «Волна» на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року по справі за адміністративним позовом обслуговуючого кооперативу «Автостоянка «Волна» до Одеської міської ради (треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9) про визнання нечинними рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року обслуговуючий кооператив «Автостоянка «Волна» (далі ОК «Автостоянка «Волна») звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради (далі Одеська МР) про визнання нечинними рішень відповідача від 15 червня 2004 року за № 2901-XXIV та від 28 січня 2005 року за №№ 3711-ІV, 3717-ІV, 3791-IV, 3715-ІV, 3757-ІV.

В обґрунтування позову зазначалось, що розпорядженням виконкому Суворовської районної адміністрації ОМР від 12 березня 2002 року за № 242 автостоянка «Волна», розташована на земельній ділянці 0,5 га, передана до експлуатації Суворовській районній раді організації ветеранів м. Одеси. Вказаним розпорядженням було доручено Раді ветеранів району та Раді автостоянки «Волна» вирішувати всі питання експлуатації автостоянки «Волна», призначено начальника автостоянки «Волна» ОСОБА_10. Члени автостоянки, з метою організації та впорядкування діяльності автостоянки «Волна», вирішили об'єднатися у громадську організацію та 15 травня 2002 року Автостоянка «Волна» отримала Свідоцтво № 1078 про реєстрацію громадського об'єднання. Позивачу стало відомо, що Одеською міською радою прийняті рішення, якими частина земельної ділянки, на якій розташована автостоянка, передана у приватну власність громадянам, що ніколи не були членами Громадської організації «Автостоянка «Волна», а саме:

- рішення від 28 січня 2005 року № 3711-ІV «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0682 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»;

- рішення від 28 січня 2005 року № 3717-ІV «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0655 га за адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»;

- рішення від 28 січня 2005 року № 3791-IV «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0994 га за адресою: АДРЕСА_3, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»;

- рішення від 28 січня 2005 року № 3715-ІV «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0492 га за адресою: АДРЕСА_4, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»;

- рішення від 15 червня 2004 року № 2901-XXIV «Про затвердження проекту відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0481 га гр. ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_5, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель»;

- рішення від 28 січня 2005 року № 3757-ІV «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність гр. ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0999 га за адресою: АДРЕСА_6, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель».

На думку позивача, названі рішення відповідача прийняті з порушенням чинного земельного законодавства України.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року у задоволенні адміністративного позову ОК «Автостоянка «Волна» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник ОК «Автостоянка «Волна» в апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні справи судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що проектна технічна документація по відведенню названих земельних ділянок, що в подальшому була затверджена рішеннями Одеської МР, була розроблена з численними порушеннями. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників позивача в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 1 ст. 17 Кодексу встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктами 1 та 7 ст. 3 Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 названого Кодексу органи місцевого самоврядування та органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправними суб'єктами земельних відносин.

У даній справі Одеська міська рада, реалізуючи право розпорядження земельними ділянками, відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а відтак Одеська міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень від 15 червня 2004 року № 2901-XXIV та від 28 січня 2005 року № № 3711-ІV, 3717-ІV, 3791-IV, 3715-ІV, 3757-ІV владних управлінських функцій не здійснювала.

Таким чином, спори, предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС України не підлягають.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14 та від 9 грудня 2014 року у справі № 21-308а14. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки заявлені по справі вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Автостоянка «Волна» задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснивши позивачу право на звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 15 квітня 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко