Справа № 820/334/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 квітня 2016 р. № 820/334/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Блудової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_3 /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 22 710,65 грн. (двадцять дві тисячі сімсот десять грн. 65 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року, його поновлено на посаді та вирішено питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року до моменту винесення судового рішення, а саме: до 22.09.2015 року. Однак, всупереч чинного законодавства України позивача не поновлено на посаді 02.09.2015 року, а поновлено тільки 05.11.2015 року. У зв'язку із цим 30.11.2015 року позивач звернувся із заявою на ім'я начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з проханням перерахувати та виплатити грошове зобов'язання за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року по 05 листопада 2015 року. 07 грудня 2015 року Управлінням фінансового забезпечення ГУНП в Харківській області позивачу виплачено грошове забезпечення за квітень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5274,68 грн., а також грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за пері од з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно 44089,32 грн. за 132 календарні дні з урахуванням того, що середньоденне грошове забезпечення позивача за останні два місяці складало 334,01 грн. 15 січня 2016 року листом від 29.12.2015 року № 9/Ц-50, позивачу відмовлено у виплаті грошового за безпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи заявленого позову, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. У письмових запереченнях (а.с. 87) вказав, що 02.09.2015 постановою Харківського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_3 задоволено частково. 30.11.2015 року позивач звернувся із заявою про виплату йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2015 року до 05.11.2015 року. Вимушеним прогулом, за судженням позивача, вважається час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений права працювати, а в даному випадку - проходити подальшу службу в органах внутрішніх справ. За висновком військово-лікарської комісії ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 - свідоцтво про хворобу № 358, ОСОБА_3 визнаний непридатним до військової служби. Тобто, з 22.04.2015 року ОСОБА_3 втратив своє право на проходження служби в органах внутрішніх справ, а тому період з 02.09.2015 року до 05.11.2015 року не може вважатися вимушеним прогулом. Також, відповідач вказав, що відповідно до розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. У даному випадку позивач з 22.04.2015 року у зв'язку із хворобою вже не працював і за ним заробіток не зберігався, тому його вимога про зобов'язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу є безпідставною. Крім того, заохочення працівників у вигляді преміювання у розмірі 1000 грн., згідно до наказу №562 о/с від 19.10.2015 року не має відношення до позивача, оскільки преміювання було індивідуальним та за особисті заслуги, відтак навіть наявність ОСОБА_3 на робочому місці не свідчить про обов'язковість його преміювання. У зв'язку із викладеним, представник відповідача просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року по справі №820/5541/15 (а.с.9-14), позов ОСОБА_3 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_3, начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 727 о/с від 22.04.2015 року в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3 з 22.04.2015 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 175 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3, начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 22.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 176 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" (через хворобу) полковника міліції ОСОБА_3 /У-026101/, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року. Поновлено полковника міліції ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 22 квітня 2015 року. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 /У-026101/ грошове забезпечення за квітень 2015 року з урахування премії у розмірі 5274,68 грн. Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та доплатити полковнику міліції ОСОБА_3 /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 73845 грн. 52 коп. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015 року, перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5 274,68 грн.). Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року до моменту винесення судового рішення. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

05.11.2015 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду (а.с. 15-18) скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015р. по справі №820/5541/15 в частині зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та доплатити полковнику міліції ОСОБА_3 (У-0260101) начальнику Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 73845 грн. 52 коп. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015 року, перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5274,68 грн.) і ухвалено нову постанову, якою в цій частині позову ОСОБА_3 відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року по справі №820/5541/15 залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судом першої та апеляційної інстанції у справі №820/5541/15 встановлено безпідставність та незаконність наказу Міністерства внутрішніх справ України № 727 о/с від 22.04.2015 року в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3 з 22.04.2015 року та правомірність нарахування та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року до моменту прийняття судового рішення, відтак, враховуючи положення ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України дані обставини не підлягають доказуванню.

Судом з матеріалів справи також встановлено, що позивач з 02.09.2015 року неодноразово звертався до відповідача із рапортами та заявами про поновлення його на посаді начальника Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.04.2015 року за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року.

07 жовтня 2015 року позивач подав рапорт до МВС України з проханням поновити його на службі, після чого звільнити з органів внутрішніх справ на підставі п. 64-"Б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 31-32).

У листопаді 2015 року позивач отримав лист з МВС України за №б/1/1-ц-1946 від 06.11.2015 року за підписом заступника начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС Украї ни, в якому повідомлялося, що 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 звільнено з ОВС за п. 64 "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (без вказівки номеру наказу), без зазначення дати та номеру наказу про звільнення.

Для отримання інформації про дату поновлення на службі, 25 листопада 2015 року позивач направив на адресу начальника Департаменту кадрового забезпечення Міністерства внутрі шніх справ України заяву з проханням надати виписку з наказу МВС України, яким він поновлений в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління кадрового за безпечення ГУМВС України в Харківській області, і виписку з наказу, яким позивач звільнений з органів внутрішніх справ (а.с. 34).

На вказану заяву Міністерством внутрішніх справ України надано відповідь, в якій позивача повідомлено про те, що з наказами про поновлення та звільнення з органів внутрішніх справ він може ознайомитись в комісії з ліквідації ГУМВС України в Харківській області (а.с. 35).

Згодом позивач дізнався, що його звільнено з лав внутрішніх справ 05.11.2015 року.

Для підтвердження цієї інформації та для отримання виписки з відповідного наказу, 16 грудня 2015 року позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з проханням надати йому витяги з наказів про поновлення в органах внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ (а.с. 38).

Відповіді на заяву від 16.12.2015 року позивачем до теперішнього часу не отримано.

30 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з проханням перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року по 05 листопада 2015 року (а.с. 36).

07 грудня 2015 року Управлінням фінансового забезпечення ГУНП в Харківській області позивачу виплачено грошове забезпечення за квітень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5274,68 грн., а також грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за пері од з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно (44089,32 грн. за 132 календарні дні, тобто з урахуванням того, що середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_3 за останні два місяці складало 334,01 грн.).

Проте, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року відповідачем виплачено не було, у зв'язку з чим, 11 грудня 2015 року позивач вкотре звернувся з заявою до начальника Головного управління національної поліції в Харківській області з проханням виплатити йому додатково грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року (а.с. 40-41).

17.12.2015 року позивач отримав від Головного управління Національної поліції в Харківській області лист №2149/119-26/05-2015, в якому зазначено, що ГУМВС України в Харківській області заборгованості по виплатах відповідно до судового рішення не має, тобто у виплаті грошового забезпечення за вимушений прогул за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року ОСОБА_3 було відмовлено (а.с. 37).

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області листом від 29.12.2015 року №9/Ц-50, у виплаті позивачу грошового за безпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року також було відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами абзацу 1 пункту 24 вищевказаного Положення передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно до ст. 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи вищевказане, суд доходить висновку, що затримка з вини відповідача виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у розумінні статті 236 КЗпП України тягне за собою відповідальність, передбачену даною нормою, що виражається у виплаті відповідачем заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вищевказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду України, котра викладена у справі №6-435цс15 від 01.07.2015 року.

Окрім того, суд зазначає, що середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995 визначається за правилами, закріпленими у порядку.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Із положень п.5 вищевказаного Порядку вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом 1 ст. 8 Порядку №100 вбачається, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно до п.21 Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

У відповідності до п.1.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 року № 499"Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.02.2015 року №9/11/7аз, сума грошового середньоденного грошового забезпечення позивача складає 334,01 грн. (а.с. 85).

Щодо вірності вказаного позивачем періоду вимушеного прогулу, суд зазначає, що позивач підлягав поновленню на посаді з 22 квітня 2015 року на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року, однак фактично був поновлений тільки 05 листопада 2015 року.

Період, за який підлягав виплаті середній заробіток за час вимушеного прогулу за вище вказаним рішенням розраховувався з 22.04.2015 року по 02.09.2015 року.

Таким чином, позивачем вірно розраховано період вимушеного прогулу, за який йому слід виплатити середній заробіток, а саме: з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року.

Враховуючи, що відповідачами безпідставно не поновлено ОСОБА_3 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року в органах внутрішніх справ, суд доходить висновку про правомірність заявленої позивачем вимоги про виплату йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 21710,65 грн. (двадцять одна тисяча сімсот десять гривень шістдесят п'ять копійок).

Поряд із цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що правомірність розрахунків наведених ОСОБА_3 у позові підтверджується листом начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.02.2015 року №9/11/7аз та безпосередньо виплатою відповідачем грошового забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу за період з 24.04.2015 року по 02.09.2015 року.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідачів виплатити йому грошову винагороду у розмірі 1000 грн., яка підлягає виплаті начальникам галузевих служб апарату Головного управління, начальникам міськрайвідділів, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів ГУМВС України в Харківській області на підставі наказу №562о/с від 19.10.2015 року (а.с. 86).

З приводу цього, суд зауважує, що право позивача на отримання даної грошової допомоги врегульовано приписами п. 3 Порядку №100, в якому вказано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Враховуючи, що позивач не з власної вини не виконував свої обов'язки, оскільки не був поновлений на посаді у строк, передбачений діючим законодавством, суд вважає за необхідне визнати його вимогу про виплату допомоги у розмірі 1000 грн. обґрунтованою.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд доходить висновку про правомірність заявленої позивачем вимоги про перерахунок та виплату останньому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 22710,65 грн. (двадцять дві тисячі сімсот десять гривень шістдесят п'ять копійок), тому позов слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_3 (61110, АДРЕСА_1) /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 22710,65 грн. (двадцять дві тисячі сімсот десять гривень шістдесят п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.