Справа № П/811/3935/14
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/53172/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: судді Чалого С.Я.

Суддів: Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третьої особи 1 - не з'явився

третьої особи 2 - ОСОБА_3

Генеральної прокуратури України - Чубенко В.В.

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційного скаргою ОСОБА_5 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі за позовом прокурора Гайворонського району Кіровоградської області до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, треті особи: Гайворонська районна державна адміністрація, ОСОБА_5 про визнання недійсними наказів,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року прокурор Гайворонського району Кіровоградської області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, треті особи: Гайворонська районна державна адміністрація, ОСОБА_5 про визнання недійсними наказів про надання ОСОБА_5 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області про надання ОСОБА_5 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих на території Могильненської сільської ради Гайворонського району орієнтованою загальною площею 51,7га: №11-553/14-14-СГ від 25.06.14; 2,5га; №11-131/14-14-СГ від 21.05.14; 49, 2га; Мощенської сільської ради Гайворонського району орієнтованою загальною площею 36,803га: , №11-552/14-14-СГ від 25.06.2014; 4,8га; №11-551/14-14-СГ від 25.06.2014; 14 га; №11-554/14-14-СГ від 25.06.2014 від 25.06.2014; 8 га; №11-132/14-14-СГ від 21.05.2014; 10,006 га; Казавчинської сільської ради Гайворонського району орієнтованою загальною площею 175,4627 га: №11-137/14-14-СГ від 21.05.2014; 19,004 га; №11-127/14-14-СГ від 21.05.2014; 50,3794 га; №11-113/14-14-СГ від 21.05.2014; 7,7597 га; №11-135/14-14-СГ від 21.05.2014; 18,5463 га; №11-134/14-14-СГ від 21.05.2014; 10,4729 га; №11-130/14-14-СГ від 21.05.2014; 3,75 га; №11-139/14-14-СГ від 21.05.2014; 7 га; №11-138/14-14-СГ від 21.05.2014; 21,7004 га; №11-126/14-14-СГ від 21.05.2014; 36,85 га.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Позивач звернувся до суду із заявою про заміну у справі прокурора Гайворонського району на керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури. З урахуванням положень ст. 55 КАС України, вказана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що наказами Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області №11-553/14-14-СГ від 25.06.14 р., №11-131/14-14-СГ від 21.05.14 р., №11-552/14-14-СГ, №11-551/14-14-СГ, №11-554/14-14-СГ від 25.06.2014 р., №11-132/14-14-СГ, №11-137/14-14-СГ, №11-127/14-14-СГ, №11-113/14-14-СГ, №11-135/14-14-СГ, №11-134/14-14-СГ, №11-130/14-14-СГ, №11-139/14-14-СГ, №11-138/14-14-СГ, №11-126/14-14-СГ від 21.05.2014 року, надано дозволи ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства розташованих на території Могильненської, Мощенської та Казавчинської сільських рад за межами населених пунктів.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою у відповідача були відсутні.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд вказав, що земельні ділянки, щодо яких надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства, знаходяться в різних масивах (полях), тобто не є єдиним масивом. Крім того, у поданих заявах ОСОБА_5 не було обґрунтовано розмірів вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку та не зазначено перспективи діяльності фермерського господарства.

Колегія суддів вважає такий висновок апеляційного суду помилковим з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року №973-IV "Про фермерське господарство" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

За приписами частини першої статті 7 Закону №973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Частини сьома статті 7 Закону №973-IV встановлює, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Аналогічні положення закріплені і в Земельному кодексі України.

Так, частиною другою статті 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Статтею 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог статті 7 Закону №973-IV, ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявами, в яких зазначив визначені законом, як обов'язкові, необхідні дані, а саме: зазначив цільове призначення земельних ділянок та їх орієнтовний розмір. До клопотання додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту, ідентифікаційного коду, диплома, що підтверджує наявність здобутої в аграрному навчальному закладі освіти. При цьому, у своїх заявах зазначив, що фермерське господарство планує створювати і вести одноосібно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 в повній мірі виконав вимоги Закону №973-IV щодо форми і змісту заяви про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду.

Щодо посилання прокурора на частину сьому статті 7 Закону №973-IV, відповідно до якої, на його думку, ОСОБА_5 може отримати земельні ділянки лише єдиним масивом, слід зазначити про таке.

Так, аналіз цієї норми свідчить про те, що дійсно єдиним масивом для ведення фермерського господарства надаються земельні ділянки, на яких розташовані водні джерела та лісові угіддя, наближені до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

При цьому, законодавство не забороняє громадянину отримати декілька земельних ділянок, на території різних сільських рад, без спільних меж, у разі відсутності на таких земельних ділянках обумовлених законом обтяжень.

Не містить чинне законодавство і застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року не відповідає вимогам ст. 159 КАС України.

Виходячи з викладеного, Вищий адміністративний суд України зазначає, що постанова судом першої інстанції прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства і скасована апеляційним судом помилково.

Відповідно ст. 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасувати, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 235, 237, 238 КАС України.

Судді: