Справа № 2а-7872/10/1870
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"12" квітня 2016 р. Справа № 2а-7872/10/1870
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелета С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" до Сумської митниці, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання протиправними дій та стягнення платежів, -
В С Т А Н О В И В
Представник позивача в судовому засіданні доводи заяви підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував та зазначив, що наведена позивачем підстава пропущення строку предявлення виконавчого документа до виконання, а саме приєднання оригіналу виконавчого листа до матеріалів справи, яка в подальшому була направлена до Вищого адміністративного суду України, не є підставою переривання строку давності.
Представник другого відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
06.05.2011 року Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист (а.с.225 т. 1).
05.07.2011 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за скаргою Сумської митниці та зупинено виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.214 т. 1).
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011 року залишено без змін (а.с.217-219т.1).
В подальшому, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя", поновлено строк предявлення виконавчого листа від 06.05.2011 року до виконання та встановлено річний строк його предявлення з моменту набрання ухвалою законної сили (а.с.242-243 т. 1).
Сумська митниця, не погодившись із прийнятим рішенням оскаржила його до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року залишено без змін (а.с.26-28 т. 2).
У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Керамейя" звернулось до Головного управління державної казначейської служби України у Сумській області із заявою про виконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 року (а.с.34 т. 2), в задоволенні якої йому відмовлено в звязку з наявністю у ньому помилок.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2014 року у виконавчому листі від 06.05.2011 року виправлено помилку.
В листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Керамейя" повторно звернулось до Головного управління державної казначейської служби України у Сумській області із заявою про виконання рішення суду, однак в задоволенні вказаної заяви було відмовлено в звязку з наявними помилками та невірною назвою сторони виконавчого провадження.
04.12.2014 року позивач звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі та заміну сторони виконавчого провадження (а.с.50-51 т. 2). При цьому, до вказаної заяви позивачем додано оригінал виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом 06.05.2011 року, який судом було долучено до матеріалів справи.
Ухвалами Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року виправлено помилку у виконавчому листі (а.с.63-64 т. 2) та замінено боржника його правонаступником - Головним управлінням державної казначейської служби України у Сумській області (а.с.65-66 т. 2).

06.01.2015 року адміністративна справа № 2а-7872/10/1870 направлена до Вищого адміністративного суду України для розгляду касаційної скарги Сумської митниці на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року (а.с.96 т. 2).

При цьому, адміністративна справа № 2а-7872/10/1870 направлена до Вищого адміністративного суду України разом із оригіналом виконавчого листа, що унеможливило предявлення його до виконання після набрання ухвалами Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року законної сили та протягом 2015 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року залишено без змін (а.с.102-104 т. 2).

29.03.2016 року адміністративна справа № 2а-7872/10/1870 надійшла до Сумського окружного адміністративного суду. При цьому, в матеріалах справи міститься оригінал виконавчого листа від 06.05.2011 року (а.с.52 т. 2).

Задовольняючи заяву позивача про поновлення пропущеного строку предявлення зазначеного виконавчого листа до виконання, суд виходить із наступного.

Європейський суд з прав людини, неодноразово нагадував у своїх рішеннях, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Вищезначена норма детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме право на справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, передбачає обов'язкове виконання судових рішень.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України".

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення за своєю суттю є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини застосовуються судами України при розгляді справ, наряду з Конвенцією (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод), як джерело права.

Статтею 9 КАС України передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Вирішуючи подану позивачем заяву суд насамперед виходить з того, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов'язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Вказаний принцип обов'язковості судових рішень поряд із Конституцією України відображений і в багатьох кодифікованих законах України, зокрема в Кодексі адміністративного судочинства України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Власне, виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

В свою чергу відмова суду в поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа призведе до того, що вказане судове рішення не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 Кодексу адміністративного судочинства України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії": по-перше, нагадав, що п.1ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь - якого спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи описану вище хронологію подій, а також обставини, які об'єктивно перешкодили позивачу вчасно пред'явити виконавчий лист до виконання після його отримання, суд вважає, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено товариством з обмеженою відповідальністю "Керамейя" з поважних причин.

Враховуючи викладене, суд задовольняє заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання та вважає за необхідне поновити пропущений строк для предявлення виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом 06.05.2011 року, строком на шість місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 165, 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Поновити пропущений строк для предявлення виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом 06.05.2011 року, по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Керамейя" до Сумської митниці, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання протиправними дій та стягнення платежів.

Установити строк для предявлення виконавчого листа до виконання - шість місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 18.04.2016 року.

Суддя С.М. Гелета