Справа № 826/11487/13
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/27364/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівГоляшкіна О.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 в Окружному адміністративному суді міста Києва пред'явив позов до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії.

Просив визнати дії працівників Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві неправомірними та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 червня 2012року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій вказав на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 червня 2012 року у справі № 2609/8880/12, визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5

14 травня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві рішенням від 27 травня 2013 року № 2609534 відмовила ОСОБА_4 у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 на підставі частини другої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію то право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 381 Цивільного кодексу України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що усі об'єкти будівництва поділяються на І, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Згідно із статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що за вказаною адресою наявне самочинне будівництво: прибудова "А6" площею 28,3 кв. м. , навіс "Д" площею 19,3 кв. м., сарай "Е" площею 12,8 кв. м., гараж "Ж" площею 63,8 кв. м., сіни "А5" площею 7,4 кв. м., гараж "Б" площею 38,7 кв. м.

Оскільки садибний (індивідуальний) будинок АДРЕСА_1 має об'єкти самочинного будівництва, які не прийняті в експлуатацію, то суди дійшли вірного висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна.

Судові рішення у цій справі є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Голяшкін О.В.

Швед Е.Ю.