Справа № 539/3006/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/2863/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про перерахунок та виплату пенсії без утримання сум податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб та військового збору є протиправними та такими, що порушують приписи Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо утримання з 01 лютого 2015 року з пенсії ОСОБА_4 сум податку на доходи фізичних осіб із частини, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати розміру призначеної відповідно до пункту 1 статті 54 і статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як компенсацію за пошкодження здоров'я, або втрату працездатності.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області видати розпорядження про перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії основний розмір з отриманої ним заробітної плати по ЛНА на ЧАЕС у 1986 році із суми 3000 крб., та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно пункту 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 лютого 2015 року без утримання сум податку на доходи фізичних осіб із частини, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати розміру призначеної та нарахованої пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману суму пенсії в розмірі 9302,58 грн. з урахуванням індексів інфляції у 2015 році за даними Держкомстату з 01 лютого 2015 року по 01 вересня 2015 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 від 01 грудня 1995 року та вкладкою до нього НОМЕР_2 від 04 лютого 1998 року, виданими Полтавською обласною державною адміністрацією.

Крім того, ОСОБА_4 має статус інваліда ІІ групи і користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 29 травня 2008 року, виданого Лубенським міським управлінням праці та соціального захисту населення.

З 01 лютого 2015 року, після внесення змін до Податкового кодексу України, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області утримується з пенсії ОСОБА_4 податок на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим, розмір отримуваної ним пенсії зменшився на 963 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до податкового законодавства сума відшкодування розміру шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у зв'язку з чим, дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо утримання з 01 лютого 2015 року з пенсії ОСОБА_4 сум податку на доходи фізичних осіб із частини пенсії, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, є протиправними.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що виплата пенсій (основної та додаткової), визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», є складовою соціального захисту цих категорій осіб, а не відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому норми підпункту165.1.3 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України стосовно не включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сум відшкодування платнику податку розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 18 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Пунктом 23 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що інвалідам та прирівняним до них особам (стаття 7 цього Закону) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно частини 4 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесений ряд змін до норм Податкового кодексу України та до норм Бюджетного кодексу України.

Так, з 1 січня 2015 року відповідно до підпунктів 162.1.1,162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Згідно підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу об'єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 64 Бюджетного кодексу України податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, починаючи з 01 січня 2015 року податкові агенти, яким у даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн. х 3), зобов'язані утримувати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Крім того, згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31 липня 2014 року 1621-VII та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені у пункті 162.1 статті 162 Податкового кодексу України. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування, визначеного статтею 163 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, пенсія позивача перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, а тому суми відповідного перевищення є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та з них підлягає утриманню військовий збір.

Таким чином, судом апеляційної інстанції вірно зазначено, що Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року, які не визнані неконституційними, не передбачено пільг по сплаті податків та зборів для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а тому Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, яке є податковим агентом і нараховує та виплачує пенсію позивачу, правомірно утримує податок на доходи фізичних осіб за ставкою податку 15 відсотків бази оподаткування.

Розділ VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 та відповідно розмежовує поняття пенсій або компенсацій.

Так, статтями 49, 50, 51, 54 цього Закону визначені відповідні пенсії цим особам, та статтями 48, 52, 53 даного Закону - компенсації.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, реалізується саме шляхом надання компенсацій та пільг, передбачених цим Законом.

Виплата пенсій (основної та додаткової), визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є складовою соціального захисту цих категорій осіб, а не відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, вірним є твердження суду апеляційної інстанції, що пенсія позивача не може розглядатися як різновид відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доводи касаційної скарги про незаконність судового рішення, порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права безпідставні, не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало