Справа № 820/10376/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 березня 2016 р. № 820/10376/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Шумейко О.О., Єлізової О.С.,

представника відповідача - Полухіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ"
до Державної екологічної інспекції у Харківській області
про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство завод "Електроважмаш", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати припис №02-25/30 від 18.08.2015 року, винесений Державною екологічною інспекцією у Харківській області;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства завод "Електроважмаш" (код 00213121, рахунок п/р №39 в АТ "Сбербанк Росії" м. Київ, МФО320627) 1218 грн. витрат на оплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в період з 28.07.2015 року по 14.08.2015 року відповідачем проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт №92/01-04/02-09. Позивач не погодився з висновками перевірки щодо виявлених порушень, у зв'язку з чим направив до Державної екологічної інспекції у Харківській області свої заперечення на акт №92/01-04/02-09. Листом від 10.09.2015 року №3029/01-25/02-09 відповідач відхилив скаргу позивача та висновки акту перевірки залишив без змін. На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем - Державною екологічною інспекцією в Харківській області, 18.08.2015 року видано припис №02-25/30. Позивач з приписом не погоджується, вважає, що відповідач, при його прийнятті неповно та неправильно встановив всі обставини справи, у зв'язку із чим припис підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені у позові, просили суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна екологічна інспекція в Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т. 1 а.с. 215-218) відповідач вказав, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач стверджує, що в період з 28.07.2015 року по 14.08.2015 року цілком правомірно та об'єктивно проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складений акт №92/01-04/02-09. Згаданий акт цілком відповідає вимогам чинного законодавства. Висновки, викладені в акті перевірки про порушення господарством позивача вимог природоохоронного законодавства, також цілком об'єктивні та законні. Дані висновки слугували підставою для прийняття інспекцією припису від 18.08.2015 року №02-25/30, як то передбачено п. 4.22 та п. 4.24 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року № 464 "Про порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2009 року за №18/16034. За судженням відповідача, відсутні підстави для скасування припису від 18.08.2015 року №02-25/30, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та заперечень на позов, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі й в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані положеннями Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року, № 877-V.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року № 429 "Про затвердження положень про територіальні органи Держекоінспекції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за №120/13387, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, зокрема:

б) законодавства про використання та охорону земель;

в) законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів;

л) законодавства про поводження з відходами.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464, затверджено Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, п.п. 2.2 п.2 якого визначено, що для здійснення перевірки керівником відповідно органу Мінприроди або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника органу Мінприроди (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Відповідно до п.п.3.3 п.3 Порядку від 10.09.2008 № 464 у повідомленні про проведення планової перевірки зазначається дата початку та закінчення перевірки, найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється перевірка, найменування органу Держекоінспекції.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення на проведення перевірки від 27.07.2015 №92/01-04-/02-09 та наказу від 27.07.2015 року №92/01-04, виданих Державною екологічною інспекцією у Харківській області, старшими державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Трегубенко Вікторією Олександрівною та Карпенко Наталією Валентинівною, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Бражніковим Андрієм Борисовичем, в період з 28.07.2015 року по 14.08.2015 року проведено планову перевірку ДП завод "Елктроважмаш" з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, за поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Результати перевірки оформлені актом №92/01-04/02-09 (а.с. 16-34), яким зафіксовано порушення: ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 17 Закону України "Про відходи", ст. 26 Закону України "Про відходи", п.2.2.5 Правил технологічної експлуатації установки очистки газу, ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", КНД 211.2.3.06-98, ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", ч.4 ст. 5, ч.12 ст. 4, ч.5 ст. 7 та абз. 3, 6 ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" № 877.

Позивач не погодився з висновками перевірки щодо виявлених порушень, у зв'язку з чим направив до Державної екологічної інспекції у Харківській області свої заперечення на акт №92/01-04/02-09 (т. 1 а.с.35-44).

Листом від 10.09.2015 року №3029/01-25/02-09 відповідач висновки акту перевірки залишив без змін (т. 1 а.с. 45-46).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем - Державною екологічною інспекцією в Харківській області, від 18.08.2015 року видано припис №02-25/30 (т. 1 а.с. 47-48).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного припис, суд зазначає наступне.

Щодо пункту 1 припису №02-25/30, суд зауважує, що даний пункт припису не підлягає скасуванню, оскільки відповідно до п. д ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: д) одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб.

Згідно приписів ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду

(контролю) зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник припису або акта органу державного нагляду (контролю) за результатами проведеного планового чи позапланового заходу.

Виходячи з наведених норм законодавства, суд вважає, що в діях Державної екологічної інспекції у Харківській області відсутня протиправність в частині зобов'язання підприємства розробити план оргтехзаходів по усуненню виявлених недоліків з встановленням термінів та відповідальних виконавців, про що скласти відповідний наказ з подальшим наданням до інспекції, тому пункту 1 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року скасуванню не підлягає.

Що стосується пункту 2 припису №02-25/30, суд вказує наступне.

Згідно приписів ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно абз. 10 ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

З матеріалів справи, судом встановлено, що у позивача наявні рішення Харківської міської ради період 1946-1986 років про те, що Харківському заводу тепловозного електроустаткування, Харківському заводу важкого електромашинобудування "Електроважмаш", Харківському заводу важкого електромашинобудування "Електроважмаш" імені В.І. Леніна, Харківському заводу "Електроважмаш" імені В.І. Леніна, Заводу "Електроважмаш" імені В.І. Леніна, на теперішній час Державному заводу "Електроважмаш" надано земельні ділянки для постійного користування з метою забудови виробничими спорудами та устаткуванням, а також об'єктам соціальної сфери, житлового сектору.

Рішенням Харківської міської ради від 22.06.2012 року №756/12 ДП завод "Електроважмаш" надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (адміністративні, виробничі та допоміжні будівлі і споруди) площею орієнтовно 66,0036 га по пр. Московському, 299.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №94 від 23.03.2014 року "Про реорганізацію Міністерства промислової політики" Міністерство промислової політики України приєднується до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

У зв'язку з тим, що ДП завод "Електроважмаш" був підпорядкований Міністерству промислової політики, а тепер Міністерству економічного розвитку і торгівлі України, останнє повинно надати позивачу затверджений статут в новій редакції.

Отримання правових документів щодо земельної ділянки за адресою: м. Харків, пр. Московський, 229 потребує нової редакції статуту ДП завод "Електроважмаш" для зібрання відповідного пакету документів для подачі до органів місцевого самоврядування.

Відсутність відповідного рішення органів місцевого самоврядування, які свідчать про надання дозволу позивачу - ДП завод "Електроважмаш", користуватись земельною ділянкою за адресою: м. Харків, пр. Московський, 229, не заперечується позивачем в його адміністративному позові.

Між іншим, відсутність державного акту на земельну ділянку за адресою: м. Харків, пр. Московський, 229 є триваючим порушенням з боку позивача положень ст. 125, 126 Земельного кодексу України, оскільки аналогічне порушення зафіксовано перевіряючими інспекції в 2013 році.

Враховуючи відсутність відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу ДП завод "Електроважмаш" на розробку проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель площею орієнтовно 66,0036 га по пр. Московському, 299, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість вимог пункту 2 припису №02-25/30, а відтак даний пункт припису №02-25/30 від 18.08.2015 року скасуванню не підлягає.

Щодо пунктів 3, 4, 5 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідачем під час проведення перевірки об'єктивно встановлено, що на підприємстві відсутні матеріали паспортизації та інвентаризації промислових відходів; відсутнє корегування реєстрових карт у зв'язку із збільшенням об'єму відходів виробництва; недостовірність складання статистичної звітності за формою 1- відходи.

Доводи позивача не спростовують висновків інспекції.

Згідно до ст. 17 Закону України "Про відходи", суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, зокрема: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров'я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про відходи", державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.

Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

У відповідності до приписів ст. 27 Закону України "Про відходи", з метою забезпечення збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про об'єкти утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться їх реєстр, в якому визначаються номенклатура, обсяги утворення, кількісні та якісні характеристики відходів, інформація про поводження з ними та заходи щодо зменшення обсягів утворення відходів і рівня їх небезпеки.

Реєстр об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться на підставі звітних даних виробників відходів, відомостей уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Порядок ведення реєстру об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів перевірки встановлено, що у позивача відсутня паспортизація на відходи. Вказана обставина не спростована належними доказами під час розгляду справи.

Крім того, під час перевірки встановлено, що ознаки збільшення обсягів утворення відходів, а також зафіксовано, що в журналі за формою 1-ВТ та статистичній звітності за формою 1 - значаться відходи за попередні роки, що свідчить про недостовірність складання статистичної звітності.

Держекоінспекцією під час перевірки встановлено, що на підприємстві наявний журнал за формою 1-ВТ "Облік відходів, тари та пакувальних матеріалів", однак у ньому не в повному обсязі відображені відходи, які утворюються на підприємстві.

Виходячи із вищенаведеного, суд доходить висновку про відсутність обґрунтованих підстав для скасування пунктів 3, 4 ,5 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року.

Щодо пункту 6 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Правила технічної експлуатації установки очистки газу розроблені відповідно до Законів України "Про охорону навколишнього природного середовища" та "Про охорону атмосферного повітря", затверджені наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 06 лютого 2009 року за №52.

Вимоги вказаних Правил є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ. ГОУ також повинні бути обладнані отворами для встановлення контрольно - вимірювальних приладів, пробовідборного зонда та напірних трубок, місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата (кожного ступеня очищення), розташованими та обладнаними згідно з чинним законодавством. Також реєстрація (перереєстрація) ГОУ здійснюється в органах Мінприроди. Для реєстрації діючих ГОУ подаються:

письмове звернення (лист) від суб'єкта господарювання;

паспорт ГОУ за відповідною формою;

акт перевірки відповідності фактичних параметрів роботи установки очистки газу проектним (ефективність роботи ГОУ) на джерелі викиду та технічного стану установки очистки газу на джерелі викиду (утворення).

Відповідачем під час перевірки встановлено, що ДП "Електроважмаш" має 128 установок очистки газу, з них паспорти на 95 установок очистки газу не зареєстровані в Державній екологічній інспекції у Харківській області, що є порушенням п.2.2.5 Правил технічної експлуатації установки очистки газу.

Наявність даних порушень свідчить про правомірність складання відповідачем пункту 6 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року.

Що стосується пункту 9 припису Держекоінспекції від 18.08.2015 року №02-25/30, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" від 16.10.1992 року №2707-XII викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 року, анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ДП заводу "Електроважмаш" від 20.10.2014 року за №-1466 терміном дії до 20.10.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки судовими рішеннями у справі за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації вже встановлені обставини щодо обґрунтованість доводів Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації та Державної екологічної інспекції у Харківській області про встановлення факту надання ДП "Завод "Електроважмаш" недостовірної інформації щодо кількості джерел утворення та викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підприємстві для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.10.2014 року за № -1466, що і стало підставою для анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря згідно ст. 4-1 п.7 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", враховуючи положення ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Отже, виходячи із вище вказаного, суд доходить висновку, що Державна екологічна інспекція у Харківській області при проведенні планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, за поводженням із відходами та небезпечними хімічними речовинами діяла в межах наділених повноважень та у спосіб встановлений діючим законодавством, відтак порушення допущені позивачем, зафіксовані в акті перевірки та приписі належним чином з дотримання вимог природоохоронного законодавства, що свідчить про відсутність у суду обґрунтованих та законних підстав для скасування пункту 9 припису №02-25/30.

Враховуючи вищевикладене, та те, що пункти 7, 8 припису №02-25/30 є похідними від пункту 9 даного припису, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмовити у задоволенні позовних вимог в частині скасування пунктів 7, 8 , 9 припису №02-25/30 від 18.08.2015 року.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач за правилами, визначеними ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, довів перед судом правомірність та законність винесення припису №02-25/30 від 18.08.2015 року, тому суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161 ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправним та скасування припису - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя О.В. Панченко