Справа № 825/466/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/466/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Поліської К.С.

представника відповідача Роєнка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання наказу протиправним та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі-УМВС в Чернігівській області), Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області (далі - ГУ НПУ в Чернігівській області), в якому остаточно просить суд визнати протиправним наказ УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с в частині звільнення з посади старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції УМВС; зобов'язати УМВС України в Чернігівській області виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням позивача за період з 06.11.2015 року по даний час та зобов'язати ГУ НПУ в Чернігівській області прийняти ОСОБА_1 до органів Національної поліції України на посаду рівнозначну тій, з якої його звільнено, відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України з присвоєнням спеціального звання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с в частині звільнення позивача прийнято без дотримання пільг та гарантій, передбачених для учасників бойових дій, як особи з переважним правом залишення на роботі при скороченні штату. Крім того, вказує на те, що звільнення повинно було оформлено 09.11.2015 року, а не 06.11.2015, оскільки відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ, він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто пункт 10 та 11 розділу ХІ Закону України, згідно якого позивач був звільнений, набрали чинності з 07.11.2015.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник УМВС в Чернігівській області позовні вимоги не визнав та зазначив, що при прийнятті оскаржуваного наказу УМВС в Чернігівській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Представник ГУ НПУ в Чернігівській області в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що позивач із заявою про прийняття на службу в поліцію не звертався, а вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, суд встановив наступне.

06.11.2015 року наказом начальника УМВС України у Чернігівській області № 416 о/с, прийнятим згідно із п. 10 та п. 11 розділу XI ЗУ "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у запас Збройних Сил з 06.11.2015 року за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.82).

Копію вказаного наказу як і трудову книжку позивач згідно наданих пояснень, які не спростовані відповідачами, отримав 09.02.2016, та не погодившись зі своїм звільненням з органів внутрішніх справ звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 р. (далі - Положення № 114).

Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015 року.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обов'язку в УМВС України у Чернігівській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки останній попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу прямої вказівки норми закону.

Але, в той же час, особовий склад супроводження роти ДПС ДАІ УМВС в Чернігівській області, де проходив службу позивач, був ознайомлений з текстом службової телеграми про забезпечення вивчення вимог Закону України "Про Національну поліцію", а саме пунктів 8,9,10,11 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення (а.с.69), що підтверджується рапортом командира взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ Василенко Г.В.(а.с.72) та відомостями про ознайомлення (а.с.76).

Приписами пунктів 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Отже, Законом передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З аналізу наведеного видно, що передумовою отримання пропозиції щодо посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність (виявлення) бажання, яке на переконання суду, має бути оформлено письмово та подано у порядку, визначеному п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI, тобто протягом трьох місяців з дня опублікування Закону.

Враховуючи, що Закон № 580-VIІI опубліковано 06.08.2015 р. в газеті "Голос України", відповідно 3-х місячний термін щодо попередження про можливе звільнення слід рахувати з 7.08.2015 р. та протягом 3-х місяців з моменту набрання чинності відповідних положень Закону № 580-VIІІ, особа могла виявити бажання працювати у поліції.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не звертався ні до УМВС України у Чернігівській області, ні до ГУ Національної поліції Чернігівської області, ні до Державної автомобільної інспекції УМВС в Чернігівській області у будь-якій формі з бажанням проходити службу в поліції. Наведене не заперечувалось і самим позивачем у судовому засіданні.

Отже, позивач не скористався наданим йому Законом № 580-VІІІ правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції.

Твердження позивача про те, що його звільнення повинно було оформлено 09.11.2015, а не 06.11.2015, суд вважає безпідставними, оскільки положення пунктів 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем при звільненні не враховано пільги та гарантії, передбачені для учасників бойових дій, як особи з переважним правом залишення на роботі при скороченні штату, то суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1, видане 03.11.2015).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

Враховуючи, що Закон України "Про національну поліцію" є спеціальним по відношенню до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та прийнято пізніше, отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Закон України "Про національну поліцію".

Згідно із пп. "г" п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Досліджуючи таку передумову для звільнення судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року ліквідовано територіальні органи МВС України, в тому числі і Державну автомобільну інспекцію УМВС в Чернігівській області.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи належне попередження позивача про можливість звільнення та не виявлення ним бажання (у встановлені законом строки) проходити службу у поліції, суд дійшов висновку, що УМВС у Чернігівській області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовна вимога про визнання протиправним наказ начальника УМВС України у Чернігівській області № 416 о/с від 06.11.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження роти дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції УМВС у запас Збройних Сил згідно п.10 та п.11 розділу XI ЗУ "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п.64 "г" задоволенню не підлягає.

Вимога про зобов'язання УМВС України в Чернігівській області виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням за період з 06.11.2015 року по даний час також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої вимоги, в задоволенні якої відмовлено.

Позовну вимогу про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області прийняти позивача на службу до поліції на посаду рівнозначну тій, з якої його звільнено, відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України з присвоєнням спеціального звання, суд вирішує з урахуванням вимог пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію України" та зазначає про неможливість її задоволення з огляду на те, що позивач у встановлений цим пунктом строк не виявив бажання проходити службу в поліції, працевлаштування позивача в органи Національної поліції в Чернігівській області у встановленому законом порядку не відбулося, а тому позивач не вправі вимагати прийняття його на службу на вказану посаду.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належними та допустимим доказами не підтверджено обґрунтованість своїх вимог щодо незаконності звільнення. У свою чергу УМВС в Чернігівській області надано докази правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко