Справа № 2-а-11322/09/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Категорія:6.6.4

Головуючий в 1 інстанції: Аблов Є.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого-судді - Кравець О.О.,

суддів: Бойка А.В., Золотнікова О.С.,

за участю секретаря – Могучева Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року, по справі за адміністративним позовом управління капітального будівництва Одеської міської ради до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що співпрацівниками СДПІ по роботі з ВПП було проведено документальну невиїзну перевірку УКБ з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.06.2009 року по 30.06.2009 рік, за наслідками якої 31.08.2009 року складений акт № 307/23-213/04656902.

В ході перевірки встановлено, що в порушення пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»УКБ включило до складу податкового кредиту податкову накладну отриману після закінчення звітного періоду, що призвело до завищення податкового кредиту за червень 2009 року на 538 043 грн.

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»під податковим зобов'язанням розуміється загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, , визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п.1.7. ст.1 цього Закону податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.5.1. п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Податкові накладні, на підставі яких УКБ нарахований податковий кредит з податку на додану вартість, складені контрагентами у період з липня 2007 року по квітень 2009 року.

Зазначені податкові накладні були отримані позивачем у червні 2009 року, що підтверджується копіями реєстрів отриманих податкових накладних.

Відповідно до положень пп. 7.5.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права у позивача на податковий кредит є дата фактичного отримання ним податкових накладних.

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна. Даним положенням не передбачено наявності інших документів чи обставин для нарахування податкового кредиту.

Позивачем суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, в якому були отримані податкові накладні, оскільки включення таких даних позивачем без наявності податкових накладних було б безпідставним.

Відповідність податкових накладних вимогам чинного законодавства відповідачем не заперечується, а відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку, у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду 1-ої інстанції,що позивачем додержано період формування податкового кредиту.

Відповідно до п/п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Судом 1-рї інстанції встановлено,що скарги на постачальника від УКБ не надходило, але це не свідчить про порушення позивачем вимог пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», так як жоден із постачальників не відмовив у наданні податкової накладної, а тому у УКБ не було підстав додавати по податкової декларації за червень 2009 року скарги на постачальників відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Вирішуючи справу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду –без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2009 року, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду – без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси –залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :

Судді: