Справа № 453/1469/15-а
Суддя: Ясінський Ю. Є.
Дата ухвалення: 2016-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/1469/15-а
№ провадження 2-а/453/11/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2016 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області, з участю третьої особи відділу освіти Сколівської районної державної адміністрації про зобовязання субєкта владних повноважень до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до УПФ України у Сколівському районі Львівської області (далі відповідач, УПФ) у якому, з урахуванням заяви про збільшення та зменшення позовних вимог, просить: зобовязати УПФ нарахувати та виплати їй одноразову грошову допомогу передбачену п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення»ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі ОСОБА_2 № 1058-IV), яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з одночасним збільшенням цієї допомоги на 20% відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року № 56/95-ВР (далі ОСОБА_2 № 56/95-ВР); встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку ст. 267 КАС України шляхом зобовязання відповідача в місячний строк, з дня набрання постановою суду законної сили, подати звіт про виконання судового рішення; стягнути на користь позивача судові витрати.

У судовому засіданні 18.02.2016 року до участі у справі залучено Відділ освіти Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Позов обґрунтований тим, що досягнувши пенсійного віку (08.06.2015 року), працюючи вчителем Тернавської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сколівського району Львівської області та маючи більше тридцяти років спеціального педагогічного стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі ОСОБА_2 № 1788-XII), 02.09.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ОСОБА_2 № 1058-IV. Вказану пенсію їй призначено з наступного дня після досягнення пенсійного віку згідно протоколу від 11.09.2015 року № 1196. Проте відповідачем не здійснено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ОСОБА_2 № 1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. УПФ такі дії мотивує тим, що станом на час звернення за призначенням пенсії за віком, спеціальний стаж роботи ОСОБА_1, який передбачений п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 № 1788-XII, становить 26 років, оскільки не може бути враховано до цього стажу період роботи з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік на посаді культорганізатора-педагога з правом читання 9 уроків математики в Тернавській неповній середній школі.

Позивач вважає такі дії УПФ протиправними, оскільки останньому для перевірки були надані усі необхідні первині документи за 1990-1996 роки, а саме: накази прийняття та переведення, про розподіл тижневого навантаження, про відпустки, про заміну уроків, про внесення змін щодо найменування посади, карточки-довідки про нарахування заробітної плати, з яких чітко вбачається, що у період з 01.09.1990 року по 31.08.1991 рік ОСОБА_1 працювала на 0,5 ставки (9 год.) вчителем математики та старшою піонервожатою, а з 01.09.1991 року по сьогоднішній день виключно вчителем математики, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 ОСОБА_2 № 1788-XI. Як вказує позивач, чинне законодавство України не передбачає застережень щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання специфічної роботи, а тому її робота на 0,5 ставки вчителем математики зараховується до спеціального стажу. Та обставина, що позивач у період з 01.09.1990 року по 31.08.1991 рік працювала на 0,5 ставки (9 год.) вчителем математики та старшою піонервожатою, окрім викладеного вище, підтверджується і розміром заробітної плати 140 рублів, яка була встановлена для вчителів та старших піонервожатих згідноІнструкції про порядок обчислення заробітної працівників освіти, затверджена Наказом Міністерства освіти СРСР від 16.05.1985 року № 94. Згідно цієї Інструкції посада культорганізатора передбачалась у позашкільних закладах зі ставкою 125 рублів. Також, позивач зазначає, що несвоєчасність видачі наказу від 24.07.1996 року № 26, яким її фактично поновлено на посаді вчителя математики з 01.09.1991 року, не може впливати на її право на отримання спірної допомоги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України (в редакції чинній у 1990-1996 роках) трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. З огляду на викладене, позивач вважає, що має право на спірну допомогу, розмір якої відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 № 56/95-ВР збільшується на 20%.

У судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримала та просить його задовольнити.

Представники відповідача адміністративний позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити. У запереченні на позовну заяву, з урахуванням доповнень, відповідач посилається на те, що період роботи з 01.09.1990 року по 27.07.1996 рік не може бути зарахований до спеціального стажу позивача, оскільки в цей період, згідно наказу від 31.08.1990 року № 239 вона працювала на посаді культорганізатора-педагога з правом читання 9 годин математики, яка не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі Перелік № 909), а надані накази про розподіл тижневого навантаження, свідчать про виконання обовязків вчителя математики, а не про перебування на цій посаді. Відповідач вважає, що робота за сумісництвом на посадах визначених Переліком № 909 не дає права на призначення пенсії за вислугу років та відповідно на виплату спірної допомоги. Також відповідач вказує на неможливість прийняття до уваги наказу Відділу освіти Сколівської РДА від 14.09.2015 року № 179, яким в наказі від 31.08.1990 року № 239 найменування посади позивача змінено з культорганізатора на старшу піонервожату, з огляду на те, що підставою для такої зміни є наказ від 31.08.1990 року №239, текст якого не відповідає записам у трудовій книжці. Що стосується збільшення розміру спірної грошової допомоги на 20% «гірських», то відповідач зазначає, що усі складові такої допомоги, визначені постановою КМ України від 23.11.2011 року № 1191 і серед цих складових відсутні «гірські». З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Зазначає, що у звязку з тим, що нормативними документами затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 12.07.1977 року № 359 «Про типові штати адміністративного, учбово-допоміжного та обслуговуючого персоналу загальноосвітніх шкіл Міністерства освіти УРСР» не передбачалась посада культорганізатора, а була передбачена посада старшої піонервожатої, обовязки якої фактично виконувала позивач у період з 01.09.1990 року по 31.08.1991 рік, Відділом освіти Сколівської РДА винесено наказ від 14.09.2015 року № 179 «Про приведення назви посади у відповідність з нормативними документами», яким наказано вважати ОСОБА_3 переведеною з посади вчителя математики Тернавської неповної середньої школи на посаду старшої піонервожатої, залишивши викладання уроків математики в цій же школі з 01.09.1990 року. На підставі цього наказу вчинено відповідні записи у трудовій книжці № 8 та № 9. Внесення таких змін узгоджується з типовим штатним розписом та п. 2.9 Інструкції про порядок ведення трудової книжки, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58, який передбачає, що у разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Згідно Інструкції про порядок обчислення заробітної працівників освіти, затверджена Наказом Міністерства освіти СРСР від 16.05.1985 року № 94, посада культорганізатора передбачалась у позашкільних закладах, а не у школах. Натомість у останніх була передбачена посада старшої піонервожатої зі ставкою 140 рублів, яку і отримувала позивач, а тому Відділом освіти Сколівсьокої РДА цілком обґрунтовано внесені зміни щодо найменування посади.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши усі наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1, працюючи вчителем математики Тернавської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сколівського району Львівської області, 08.06.2015 року досягнула пенсійного віку (57 років), у звязку з чим 02.09.2015 року звернулася до УПФ України в Сколівському районі Львівської області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ОСОБА_2 № 1058-IV, яку їй призначено відповідно до протоколу від 11.09.2015 року № 1196 з дня досягнення пенсійного віку у розмірі 3559,09 грн.

28.09.2015 року УПФ в особі завідувача сектору контрольної перевірочної роботи ОСОБА_4 складено акт зустрічної перевірки факту стажу роботи ОСОБА_1 за період з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік в Тернавській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. Під час перевірки відповідачем було використано книги наказів на прийняття та переведення за 1990-1996 роки, розподіл тижневого навантаження вчителів за 1990-1996 роки, особові рахунки працівника ОСОБА_1 за період з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік.

Проте, позивач, отримавши 23.10.2015 року вперше пенсію, встановила, що їй не виплачено одноразову грошову допомогу згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ОСОБА_2 № 1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, у звязку з чим, 26.10.2015 року вона звернулася до відповідача за наданням відповідних розяснень щодо підстав невиплати цієї допомоги.

УПФ України у Сколівському районі Львівської області своїм листом від 30.10.2015року року № 24-27 повідомлено, що підстави для виплати спірної допомоги відсутні, оскільки до спеціального стажу роботи передбаченого п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 № 1788-XII можна зарахувати наступні періоди роботи: з 15.08.1983 року по 05.11.1983 рік на посаді вчителя математики Петроострівської середньої школи, з 16.11.1983 року по 01.04.1986 рік на посаді старшої піонервожатої Славської середньої школи, з 01.04.1986 року по 01.09.1990 рік на посаді вчителя математики Тернавської восьмирічної школи, з 24.07.1996 року по час звернення за призначенням пенсії на посаді вчителя математики Тернавської загальноосвітньої школи, що складає 26 років, при необхідному стажі 30 років. Разом з тим, вказаним листом повідомлено про неврахування до спеціального стажу періоду роботи з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік на посаді культорганізатора-педагога з правом читання 9 уроків математики в Тернавській неповній середній школі, оскільки ця посада не передбачена Переліком № 909, а копії наказів про розподіл тижневого навантаження, підтверджують виконання обовязків, а не зайнятість на посаді вчителя математики.

Отже, внаслідок неврахування відповідачем до спеціального стажу роботи передбаченого п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 № 1788-XII періоду роботи ОСОБА_1 з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік, їй не виплачено допомогу передбачену пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ОСОБА_2 № 1058-IV.

Оцінивши встановлені обставини та доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ОСОБА_2 № 1058-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього ОСОБА_2, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 ОСОБА_2 № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Переліком № 909, передбачена посада вчителя загальноосвітнього навчального закладу. У примітці 3 цього ж Порядку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 (запис № 6 вкладиша в трудову книжку БТ-І № 2978723), наказом від 31.08.1990 року №239 по відділу народної освіти Сколівського райвиконкому позивача з 01.09.1990 року переведено із посади вчителя математики Тернавської основної школи на посаду культорганізатора-педагога з правом читання 9 уроків математики в цій же школі.

Наказом від 24.07.1996 року № 26 по основній школі с. Тернавка, позивача поновлено на посаді вчителя математики, обовязки якого в цій школі вона виконує з 01.09.1991 року.

14.09.2015 року Відділом освіти Сколівської РДА винесено наказ № 179 «Про приведення назви посади у відповідність з нормативними документами», яким наказано вважати ОСОБА_3 переведеною з посади вчителя математики Тернавської неповної середньої школи на посаду старшої піонервожатої, залишивши викладання уроків математики в цій же школі з 01.09.1990 року. На підставі цього наказу вчинено відповідні записи у трудовій книжці позивача №№ 8 та 9.

Статтею 62 ОСОБА_2 № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) згідно п. 1 якого, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно наказу від 31.08.1990 року № 44 по Тернавській основній школі «Про розподіл навантаження між вчителями школи», ОСОБА_3 було встановлено тижневе навантаження на 1990-1991 навчальний рік, а саме: математика 9 год. та культорганізатор.

У карточці-довідці (особовий-рахунок) про нарахування заробітної плати за 1990 рік, найменування посади зазначено:«математика 9 год. 1 категорія».

Отже, з наведених вище первинних документів вбачається, що протягом періоду з 01.01.1990 по 31.08.1991 позивач працювала, зокрема, на 0,5 ставки вчителем математики.

Ці обставини перевірялись Пенсійним органом, що підтверджується актом перевірки від 28.09.2015, де зазначено, що згідно наказів про розподіл тижневого навантаження вчителів за 1990-1996 роки, ОСОБА_3 проводила у цих роках уроки математики, а у карточці-довідці (особовий-рахунок) за 1990 рік в графі посада зазначено «мат.9 І-категорія».

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що робота вчителем за сумісництвом не дає права на призначення пенсії за вислугу років, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України № 245 від 03.04.1993 передбачено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

За правилами ст. 2 ОСОБА_2 № 1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 цього ОСОБА_2 передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим ОСОБА_2 особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Так, згідно зі ст. 56 ОСОБА_2 № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Таким чином, у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання специфічної роботи.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною, зокрема, в ухвалах від 01.10.2015 р. № К/800/11473/15, від 01.07.2015 р. № К/800/16846/16, від 17.11.2015 р. № К/800/13303/15.

Крім цього, у звязку з тим, що типовим штатним розписом та нормативними документами затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 12.07.1977 р. № 359 «Про типові штати адміністративного, учбово-допоміжного та обслуговуючого персоналу загальноосвітніх шкіл Міністерства освіти УРСР» не передбачалась посада культорганізатора, а була передбачена посада старшої піонервожатої, Відділом освіти Сколівської РДА винесено наказ від 14.09.2015 року № 179 «Про приведення назви посади у відповідність з нормативними документами», яким наказано вважати ОСОБА_3 переведеною з посади вчителя математики Тернавської неповної середньої школи на посаду старшої піонервожатої, залишивши викладання уроків математики в цій же школі з 01.09.1990 року.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що підставою для такої зміни є наказ від 31.08.1990 року №239, текст якого не відповідає записам у трудовій книжці, оскільки у наказі від 14.09.2015 року №179 підставою для зміни найменування посади є невідповідність цієї посади типовому штатному розпису, з посиланням на нормативні документами затверджені постановою Ради Міністрів УРСР від 12.07.1977 року №359 «Про типові штати адміністративного, учбово-допоміжного та обслуговуючого персоналу загальноосвітніх шкіл Міністерства освіти УРСР».

Позивач вірно зазначає про безпідставність неприйняття відповідачем до уваги цього наказу про приведення у відповідність найменування посади, оскільки згідно п. 2.9 Інструкції про порядок ведення трудової книжки, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року №58, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Отже, вказаною нормою виокремлюється, що у разі, зокрема, невідповідності наказу фактично виконуваній роботі, виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, які ці обставини підтверджують, що і було зроблено Відділом освіти з посиланням на типовий штатний розпис.

Також суд зазначає, що на час винесення наказу від 31.08.1990 року №239 та вчинення запису у трудовій книжці про переведення позивача на посаду культорганізатора діяла Інструкція про порядок обчислення заробітної працівників освіти, затверджена Наказом Міністерства освіти СРСР від 16.05.1985 року № 94, Розділом ІІІ якої визначались розміри ставок і посадових окладів. Разом з тим, Розділ ІІІ містив декілька підрозділів, у тому числі Підрозділ А «Педагогічні і керівні працівники шкіл, шкіл - інтернатів, шкіл - дитячих садів, дитячих дошкільних установ» у п. 14 якого визначалися ставки заробітної плати, зокрема, вчителям та іншим педагогічним працівникам шкіл. Серед переліку посад, які визначені цим пунктом відсутня посада культорганізатора, натомість наявні посади вчителя та старшої піонервожатої ставка яких становила 140 рублів при наявності повної вищої освіти та стажу педагогічної роботи від 3 до 8 років.

Як вбачається із картки-довідки (особовий-рахунок) про нарахування заробітної плати за 1990 рік, заробітна плата позивачу нараховувалась та виплачувалась виходячи із ставки 140 рублів, тобто ставки встановленої для вчителя та старшої піонервожатої.

Посада культорганізатора згадується у п. 20 Підрозділу Б «Керівні та педагогічні працівники дошкільних закладів, окремі категорії педагогічних працівників, закладів освіти» Розділу ІІІ вказаної вище Інструкції, де встановлено ставки, зокрема, культорганізаторам позашкільних закладів в розмірі 125 рублів при наявності вищої освіти та стажу педагогічної роботи від 5 до 10 років.

Згідно п. 87 цієї ж Інструкції ставки заробітної плати (посадові оклади) виплачуються вчителям шкіл V - XI (XII) класів за 3:00 год. педагогічної (викладацької) роботи в день (18 годин на тиждень).

Отже, враховуючи положення наведеної вище Інструкції, посада культорганізатора передбачалась у позашкільних закладах, а не у школах. Натомість у останніх була передбачена посада старшої піонервожатої зі ставкою 140 рублів, яку і отримувала ОСОБА_1, а тому Відділом освіти Сколівсьокої РДА обґрунтовано внесені зміни щодо найменування посади.

Таким чином, як записами у трудовій книжці, так і первинними документами, підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 року по 31.08.1991 рік на 0,5 ставки вчителем математики та старшою піонервожатою Тернавської основної школи, які зазначені у Переліку № 909, а тому відповідач протиправно під час визначення права на спірну допомогу не зарахував цей період до пільгового стажу.

Щодо спеціального стажу за період з 01.09.1991 року по 24.07.1996 рік, то суд виходить з того, що 24.07.1996 року по Тернавській основній школі був винесений наказ № 26, яким ОСОБА_1 фактично поновлено на посаді вчителя математики з 01.09.1991 року.

Факт роботи позивачем вчителем математики у період з 01.09.1991 року по 24.07.1996 рік підтверджується наказами по Тернавській основній школі про розподіл тижневого навантаження між вчителями у цих роках, а саме: від 31.08.1991 № 78, від 31.08.1992 № 64, від 31.08.1993 № 28, від 29.08.1994 № 48, від 31.08.1995 № 44, з яких вбачається, що ОСОБА_3 у кожному з цих навчальних років працювала виключно вчителем математики з понаднормовим педагогічним навантаженням.

Ці обставини також підтверджуються і карточками-довідками (особовими рахунками) про нарахування заробітної плати за 1991-1996 роки, де найменування посади зазначено: 1991 рік «математика», 1992 рік «вчитель математики», 1993 рік «вч. матем.», 1994 рік «вчитель математики», 1995 рік «математика», 1996 рік «вчитель математики».

Крім цього, у книгах наказів за 1990-1996 роки містяться ряд наказів про заміну уроків математики, зокрема: наказ від 16.11.1992 № 84 про заміну уроків математики у звязку з перебуванням вчителя математики ОСОБА_3 на курсах підвищення кваліфікації; накази від 05.10.1993 № 39, від 14.03.1995 № 13, від 14.03.1995 № 13, від 21.04.1996 № 15 про заміну уроків математики у звязку з тим, що вчитель математики ОСОБА_3 перебувала на лікуванні; наказ від 15.11.1994 № 88 про призначення наставником вчительки ОСОБА_5 вчительку ОСОБА_1

Також ці обставини підтверджуються наказами про відпустки за 1991-1996 роки, які були надані відповідачу до перевірки, що підтверджується тим, що у акті зустрічної перевірки від 28.09.2015 вказано, що перевірено наказ від 18.10.1991 № 100 (23) про надання невикористаної відпустки вчительці ОСОБА_3

Поряд з цим у вказаному акті зазначено, що у наказі від 25.05.1992 року № 58 про надання профвідпусток педпрацівникам школи посада ОСОБА_3 не зазначена, а накази про відпустку за 1993-1996 роки не надано.

Проте, такі висновки є безпідставними, оскільки в самій назві наказу від 25.05.1992 року № 58 зазначено, що відпустка надається педагогічним працівникам, а колонка 2 таблиці у цьому наказі містить заголовок «Прізвище, імя та по-батькові вчителя», що свідчить про те, що усі перелічені працівники, яким надається відпустка є вчителями.

Не відповідають фактичним обставин справи і посилання відповідача на те, що до перевірки не було надано наказів про відпустки за 1993-1996 роки, оскільки з цього ж акта вбачається, що під час перевірки використано, зокрема, книги наказів про прийняття, переведення та розподіл тижневого навантаження за 1990-1996 роки. Так, в наказах від 20.05.1993 року № 58, від 26.05.1994 року №36, від 31.05.1995 року №34, від 15.05.1996 року №19 наявні відомості про надання профвідпусток вчителям школи, зокрема, ОСОБА_3

Крім цього, відповідачу для призначення пенсії було надано довідку Відділу освіти Сколівської РДА від 23.04.2015 року № 420, у якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працює на посаді вчителя математики Тернавської ЗОШ І-ІІ ст. з 01.04.1986 року по даний час.

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача та первинними документами підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 у період з 01.09.1991 року по 24.07.1996 рік на посаді вчителя математики Тернавської школи.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що накази про розподіл тижневого навантаження підтверджують виконання обовязків, а не зайнятість на посаді, оскільки згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України (в редакції чинній у 1990-1996 роках) трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Отже, оскільки самим роботодавцем у період з 01.09.1991 по 24.07.1996 на ОСОБА_1 покладені обовязки виключно вчителя математики, тобто фактично допущено до виконання цих посадових обовязків, а первинними документами підтверджується виконання цих обовязків та отримання відповідної заробітної плати за її виконання, то виходячи з вказаних вище положень КЗпП України, вважається, що позивач у цей період на умовах трудового договору перебував на посаді вчителя математики.

Крім цього, як уже зазначалося вище, право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема вчителів, повязане з виконанням специфічної роботи, тобто визначальним є встановлення факту виконання такої роботи, що у даному випадку повністю підтверджується наданими позивачем докази.

Також слід зазначити, що відповідачу були надані письмові пояснення чинного на даний час директора Тернавської ЗОШ І-ІІ ст. Спондича В.І., який у період з 02.09.1991 року по 01.09.2010 рік працював на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи в цій школі, та вчителя фізики ОСОБА_6, яка у період з 31.08.1989 року по 30.08.1991 рік в цій школі працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, а у період з 31.08.1991 року по 25.08.2010 рік директором цієї школи. Вказані особи у своїх поясненнях повідомили пенсійному органу обставини, які їм відомі в силу зайняття у ці періоди адміністративних посад. Так, у цих поясненнях зазначено, що у звязку з виходом у декретну відпустку ОСОБА_7, яка обіймала посаду старшої піонервожатої, тимчасово у період з 01.09.1990 року по 31.08.1991 рік ці обовязки були покладені на вчителя ОСОБА_1, яка також читала 9 годин математики. З 01.09.1991 року ОСОБА_1 виконувала обовязки виключно вчителя математики, однак в силу допущеної помилки наказ вчасно не виданий. Як зазначає у своїх поясненнях вчитель ОСОБА_6 (у 1991-2010 роках директор школи), виявлена нею 1996 році помилка були виправлена шляхом видачі наказу № 26 від 24.07.1996 року, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді вчителя математики з 01.09.1991 року.

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у цій справі судом допитані як свідки, які підтвердили обставини викладені у вказаних вище письмових поясненнях.

Безпідставним є посилання відповідача на те, що згідно Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, оскільки у трудовій книжці позивача наявні усі записи, зокрема, про переведення з 01.09.1990 року на посаду старшої піонервожатої, з залишенням викладання уроків математики (0,5 ставки вчителя математики), а з 01.09.1991 року поновлено на посаді вчителя математики Тернавської основної школи. Вказані записи у трудовій книжці повністю підтверджуються згаданими вище наказами та іншими первинними документами.

Той факт, що наказ від 24.07.1996 року № 26 про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя математики Тернавської основної школи з 01.09.1991 року винесений із запізненням, не може сприйматись як відсутність запису в трудовій книжці, оскільки такий запис наявний та повністю підтверджений усіма необхідним первинними документами.

Про незаконність посилання відповідача на відсутність уточнюючої довідки свідчать і положення п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФ України від 25.11.2015 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), де визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Згідно п. 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, зокрема, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів.

Однак, відповідачем цих вимог дотримано не було, про що свідчить розписка-повідомлення до заяви про призначення пенсії у якій не зазначено про необхідність подання уточнюючої довідки та відсутній підпис заявника у відповідній графі.

Безпідставним є і посилання відповідача на те, що наказ № 26 від 24.07.1996 року про поновлення позивача на посаді вчителя математики Тернавської основної школи з 01.09.1991 року не завірений печаткою, а нумерація наказів виправлена, оскільки вказаний наказ відповідачем фактично взято до уваги, так як період роботи після 24.07.1996 року ним враховано до спеціального стажу. Крім того, у процесі судового розгляду не встановлено, що вказаний наказ містить недостовірні відомості, а наявність у ньому певних недоліків не може бути безумовною підставою для неприйняття його до уваги, з огляду на те, що такий підтверджується іншими первинними документами.

Узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано період роботи ОСОБА_1 на посадах вчителя математики та старшої піонервожатої у Тернавській основній школі з 01.09.1990 року по 24.07.1996 рік до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 ОСОБА_2 № 1788-XII, внаслідок чого порушено її право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення»ОСОБА_2 № 1058-IV, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 № 56/95-ВР розмір, державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Отже, цією нормою встановлено гарантію збільшення на 20% розміру всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорта громадянина України та посвідчення серії А № 267860 від 08.04.2004 року, ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до постанови КМ України від 11.08.1995 року № 647 віднесено до переліку населених пунктів, яким надано статус гірських.

Таким чином, під час нарахування та виплати позивачу спірної грошової допомоги, її розмір має бути збільшений на 20% відповідно до ст. 6 ОСОБА_2 № 56/95-ВР.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 «гірські» не є складовою спірної грошової допомоги, оскільки збільшення на 20% усіх передбачених грошових допомог є додатковою гарантією, яка визначена спеціальним ОСОБА_2 № 56/95-ВР, який має вищу юридичну силу відносно вказаної вище постанови КМ України та не вступає у правову колізію з ОСОБА_2 № 1058-IV.

З огляду на викладене, позов належить задовольнити повністю та зобовязати відповідача нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення»ОСОБА_2 № 1058-IV, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з одночасним збільшенням цієї допомоги на 20% відповідно до статті 6 ОСОБА_2 № 56/95-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Крім того, Європейський суд з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, з метою відновлення прав позивача необхідним є встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобовязання відповідача в місячний строк, з дня набрання постановою суду законної сили, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 за подання розглядуваного позову сплатила судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. згідно квитанції від 16.11.2015 № 38485, а оскільки позов належить задовольнити, суд присуджує ці витрати на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області (код 22390846, вул. Стрийська, 30, м. Сколе, Львівська область, 82600) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, вул. І.Франка, 39б, смт Славське, Сколівський район, Львівська область, 82660) одноразову грошову допомогу передбачену пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення»ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з одночасним збільшенням цієї допомоги на 20% відповідно до статті 6 ОСОБА_2 України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року № 56/95-ВР.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області в місячний строк, з дня набрання цією постановою суду законної сили, подати до Сколівського районного суду Львівської області звіт про її виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Сколівському районі Львівської області (код 22390846, вул. Стрийська, 30, м. Сколе, Львівська область, 82600) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, вул. І.Франка, 39б, смт. Славське, Сколівський район, Львівська область, 82660) судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 186 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, що є у даному випадку, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_9

Повний текс постанови виготовлено 01.04.2016 року