Справа № 818/247/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. Справа №818/247/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання Мороз Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі по тексту позивач, ОСОБА_4В.), звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області (далі відповідач, ДЕІ в Сумській області), в якому згідно позовних вимог, просить скасувати наказ ДЕІ в Сумській області №38-о від 29.02.2016р. про її звільнення з посади головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, поновити на цій посаді, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивує тим, що її було звільнено з займаної посади в зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників згідно п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним, так як вона мала переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, рівень освіти відповідає кваліфікаційним вимогам, передбачених посадовою інструкцією, вона має вищу освіту, успішно виконувала покладені на неї обов'язки, претензій до виконуваної нею роботи зі сторони керівництва не було. В порушення трудового законодавства відповідач залишив на посадах осіб, які не відповідають кваліфікаційним вимогам, оскільки не мають відповідної освіти, стаж роботи на посаді набагато менший чим у позивача, яка працює з 1997 році в ДЕІ в Сумській області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що позивача було звільнено на один день раніше ніж передбачено чинним законодавством при звільненні із займаної посади в зв'язку із скороченням чисельності, зокрема, позивача попереджено про наступне вивільнення 30.12.2015р., а звільнено 29.02.2016р., тобто передчасно на один день. При звільненні із займаної посади в наявності було одне вакантне місце, але відповідач не запропонував його позивачу, при цьому працевлаштував особу, яка має менший стаж роботи на посаді у відділі.

Представники ДЕІ в Сумській області в судовому засіданні з адміністративним позовом не погодилися, зазначали, що позивача було звільнено правомірно, вакантну посаду не пропонували, оскільки було працевлаштовано іншу особу.

Заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, згідно наказу ДЕІ в Сумській області №205-0 від 28.12.2015р. було введено в дію структуру та новий штатний розпис на 2015р., відповідно до якої гранична чисельність працівників зменшилася та становила 80 чоловік (а.с.21). Даний наказ було прийнято на підставі наказу Державної екологічної інспекції України №121 від 16.11.2015р. «Про затвердження граничної чисельності територіальних органів Держекоінспекції України» (а.с.22).

Відповідно до структури ДЕІ в Сумській області, затвердженої 21.12.2015р. чисельність інспекторів у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області склала 33 особи (а.с.24), а до затвердження даної структури складало 50 осіб станом на 21.11.2012р. (а.с.25), тобто зменшилася на 17 осіб.

Згідно зі статтею 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Позивача про заплановане скорочення штатної чисельності було попереджено під підпис 30.12.2015р. , що підтверджується наказом №206-о від 29.12.2015р. (а.с.18-20).

29.02.2016р. ОСОБА_4 у звязку із скороченням штатів та неможливістю переведення на іншу роботу було звільнено, що підтверджується копією наказу ДЕІ в Сумській області №15-о від 11.10.2010р. (а.с. 23).

Згідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, приймаючи рішення про звільнення особи з публічної служби, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти відповідно до правил ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно вимог ч.3 ст. 2 КАС України.

Суд не погоджується із правомірністю звільнення позивача із займаної посади, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 40 та ст. 42 КЗпП України допускається звільнення працівника у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці лише при неможливості переведення робітника з його згоди на іншу роботу, і за відсутності у звільненого переважного права перед іншими працівниками на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказана вище норма передбачає два вихідних критерії, виходячи з яких роботодавець приймає рішення який з працівників має переважне право на залишення на роботі: по-перше, кваліфікація; по-друге, продуктивність праці.

Внутрішніми актом відповідача, а саме Посадовою інструкцією головного спеціалісті відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Державної екологічної інспекції у сумській області, затвердженою начальником ДЕІ в Сумській області, визначено кваліфікаційні вимоги до особи, яка працює на цій посаді, зокрема п. 6 визначено, що кваліфікаційні вимоги вища освіта за кваліфікаційно-освітнім рівнем спеціаліст, магістр та стажем роботи за фахом на державній службі не менше одного року, або стажем роботи в інших сферах управління не менше 3-х років (а.с.81-98.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» вища освіта сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. Цією ж статтею визначено поняття «вищий навчальний заклад» - вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей. При цьому, кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

Статтею 5 Закону України «Про вищу освіту» визначено рівні та ступені вищої освіти. Так, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідає шостому кваліфікаційному рівню Національної рамки кваліфікацій і передбачає здобуття особою теоретичних знань та практичних умінь і навичок, достатніх для успішного виконання професійних обов'язків за обраною спеціальністю. Другий (магістерський) рівень вищої освіти відповідає сьомому кваліфікаційному рівню Національної рамки кваліфікацій і передбачає здобуття особою поглиблених теоретичних та/або практичних знань, умінь, навичок за обраною спеціальністю (чи спеціалізацією), загальних засад методології наукової та/або професійної діяльності, інших компетентностей, достатніх для ефективного виконання завдань інноваційного характеру відповідного рівня професійної діяльності.

Магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується вищим навчальним закладом (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90 - 120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов'язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків.

Відповідно до пункту 32 розділу 2 Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 1998 р. N 65 «Про затвердження Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту)» (далі - Положення), освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста забезпечує одночасне здобуття повної вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації спеціаліста на базі відповідної освітньо-професійної програми підготовки бакалавра. Зазначена освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста складається із спеціальних дисциплін, у тому числі соціально-економічних, та різних видів практичної підготовки. освітньо-професійна програма підготовки спеціаліста реалізується вищими навчальними закладами III та IV рівнів акредитації. Відповідно до п. 36 магістр - це освітньо-кваліфікаційний рівень фахівця, який на основі кваліфікації бакалавра або спеціаліста здобув поглиблені спеціальні уміння та знання інноваційного характеру, має певний досвід їх застосування та продукування нових знань для вирішення проблемних професійних завдань у певній галузі народного господарств. Вищий навчальний заклад реалізує освітньо-професійні програми підготовки магістрів за спеціальностями IV рівня акредитації. Особи, які успішно пройшли державну атестацію, отримують документи встановленого зразка про здобуття повної вищої освіти за спеціальністю та кваліфікації магістра

Враховуючи вищевикладене, відповідно до норм Закону України «Про освіту» та Положення, виходячи із структури вищої освіти, здобуття повної вищої освіти передбачає обовязків освітньо-кваліфікаційний рівень "Спеціаліст" чи "магістр" (повна вища освіта), який забезпечують вищі навчальні заклади третього і четвертого рівнів акредитації.

В судовому засіданні представником ДЕІ в Сумській області (а.с.65-67) надана інформаційна таблиця щодо рівня освіти та стажу роботи працівників, які залишилися працювати у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області після звільнення позивача із посади і яким надано переважне право на залишенні на посаді.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5, працює на посаді з 17.04.2013р., має освіту педагогічне бакалавр (навчається). Так, відповідно до довідки від 22.04.2013р. №679 (а.с.101), ОСОБА_5 з 2013 року навчається за державним замовленням Глухівського національного педагогічного університету ім..ОСОБА_6, орієнтовний термін закінчення ОРК «бакалавр» - червень 2016р., в наявності лише диплом молодшого спеціаліста, виданого 01.03.2002р. (а.с.62). ОСОБА_7, працює з 01.06.2007р., має освіту педагогічну, бакалавр, що підтверджується диплом бакалавра, виданого 05.06.2013р. (а.с.102). Проходження ОСОБА_8 курсової підготовки за професією «Оператор компютерного набору» у 2014р., не свідчить про наявність у неї повної вищої освіти.

При вирішенні питання про переважне право на залишенні на роботі не була врахована обставина, що на час попередження працівників про наступні структурні зміни та майбутнє вивільнення у звязку із скороченням посад, ОСОБА_5, ОСОБА_7, яким була надана перевага на залишенні на посаді при скороченні штату, не підтверджується факт відповідності кваліфікаційним вимогам займаній посади - головного спеціалісту відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області у ОСОБА_5, ОСОБА_9 Доказів того, що зазначені особи мають вищу освіту за освітнім рівнем спеціаліст, магістр представником відповідача суду не надано.

Натомість, як зазначено вище, позивачка ОСОБА_4 повністю відповідає кваліфікаційним вимогам посади головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, має вищу освіту - педагогічну, що підтверджується дипломом НВ №800983, виданий 25.06.1987р., має стаж роботи з 03.11.1997р., що підтверджується записом в трудовій книжці позивача.

Враховуючи викладене, рівень кваліфікації ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_9 не є однаковий.

Як зазначено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів 21» не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. В даному випадку наявність вищої освіти за кваліфікаційно-освітнім рівнем спеціаліст, магістр є обовязковою кваліфікаційною умовою згідно п. 6.1. Посадової інструкції для роботи особи на посаді головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.

Судом не береться до уваги обставини щодо освіти працівників на час призначення на посади, оскільки предметом розгляду справи є правомірність дій відповідача при проведенні процедури звільнення позивача із займаної посади у лютому 2016р., і відповідність, в т.ч. і кваліфікаційним вимогам працівників на час звільнення, а не на час прийняття їх на посаду.

Слід також звернути увагу відповідача на те, що сімейний стан та інші обставини, дають переважне право для залишення на роботі, враховуються в тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці, що передбачено ч. 2 ст. 42 КЗпП України. В даному випадку позивач і ОСОБА_5, ОСОБА_7 мають не однакову кваліфікацію.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП у разі невідповідності займаній посаді з особою може бути розірваний трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

За змістом п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України необхідно зясувати, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, зокрема, щодо того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував факт наявності у відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області однієї вакантної посади, а саме посади тимчасово відсутнього працівника головного спеціаліста державного інспектора цього ж відділу, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Як вбачається із пояснень представника позивача дана посада ОСОБА_4 не була запропонована, натомість на дану посаду 26.02.2016р. було переведено згідно наказу №30-0 від 26.02.2016р. (а.с.64) ОСОБА_10 , яка має стаж роботи 5 місяців та працює з 16.09.2015р. (а.с.67).

Доказів відмови позивача від тимчасово вакантної посади у відділу, матеріали справи не містять, представники відповідача підтвердили, що позивачу дана посада і не пропонувалася.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій в частині звільнення ОСОБА_4 з посади головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області при скороченні штату , як такої, що не має переважного права перед іншими працівниками, в даному випадку ОСОБА_5, ОСОБА_11 на залишення на роботі, не доведено дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» містить роз'яснення, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

В зв'язку із вищевикладеним, позовні вимоги в частині скасування наказу №38-о від 29.02.2016р. «Про звільнення з посади.», а також поновлення ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як встановлено судом, з дня звільнення 29.02.2016 року по день ухвалення рішення у справі тривалість вимушеного прогулу позивачки склала 32 робочих днів. Згідно довідки ДЕІ в Сумській області (а.с.26) розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 110,04 грн., згідно довідки №248 від 21.03.2016р. позивач на обліку в центрі зайнятості не знаходиться (а.с.14), розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 3521,28 грн., тому саме така сума підлягає стягненню з ДЕІ в Сумській області на користь ОСОБА_4

Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 2,3 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць та поновлення позивача на роботі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів задовольнити.

Скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Сумській області №38-0 від 29.02.2016р. «Про звільнення з посади» .

Поновити ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Сумській області (і.к.37970834) на користь ОСОБА_4 (Сумська область, м.Середино-Буда, вул..Дорожна,37) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3521,28 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2310,84 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 19.04.2016 року.

Суддя С.М. Гелета