Справа № 22-а-18416/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Приходька К.П.,
суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,Міністерства оборони України про призначення та виплату одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він у 1986 році приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а в 1993 році був звільнений з військової служби. Позивач вказував, що в 2007 році хвороби, які він отримав під час виконання обов`язків, військової служби загострилися і протоколом № 404 від 24 травня 2007 року йому було встановлено 1-шу групу інвалідності довічно, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_1 стверджує, що його ситуація підпадає під дію Постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), поранення (контузії) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб». Від відповідачів позивач отримав відмову у призначенні йому допомоги, а тому просив у судовому порядку зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити і виплатити йому одноразову допомогу в розмірі 60-місячного грошового забезпечення як інваліду війни 1 групи в сумі 177 840 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2009 року Міноборони України було залучене до участі у справі як другий відповідач.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2009 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в 1993 році позивач був звільнений з військової служби. Позивач вказував, що в 2007 році хвороби, які він отримав під час виконання обов`язків, військової служби загострилися і протоколом № 404 від 24 травня 2007 року йому було встановлено 1-шу групу інвалідності довічно, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також встановлено, що ОСОБА_1 звертався з заявами до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , в яких просив подати надані ним документи відповідно до п. 7 постанови КМ України №499 Головному розпоряднику бюджетних коштів для виплати допомоги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що дія нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також дія постанови КМ України від 28 травня 2008 року №499 поширюється тільки на військовослужбовців, які були звільненні з військової служби після 01 січня 2007 року, оскільки ж позивач був звільнений з військової служби у 1993 році, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03 листопада 2006 року, то дія нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499 на позивача не поширюються, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2009 року залишити без змін.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий
Судді