Справа № 807/2377/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2016 рокум. Ужгород№ 807/2377/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Симканич Ю.В.

з участю сторін;

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - Буря О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 11.09.2015 року та рішення № від 24.07.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі висновків акту планової виїзної перевірки №155/17-01/НОМЕР_1 від 20.05.2015 року з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, ДПІ у Тячівському районі винесено податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № від 10.06.2015 року про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн. та штрафні санкції на суму 55620,12 грн. та 24.07.2015р. прийнято рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17091,68 грн. Крім того, за результатами перевірки ДПІ у Тячівському районі сформовано та винесено вимогу № Ф- від 11.09.2015 року про сплату ФОП ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 170433,06 грн. В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, 16.07.2015 року. ГУ ДФС у Закарпатській області прийнято рішення скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2015 року яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24 грн. та штрафні санкції на суму 55620,12 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, а, відповідно, і з прийнятим рішенням та вимогою, вважає їх протиправними та просить скасувати з підстав невірного трактування та порушення відповідачем вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI.

Позивач та його повноважний представник у судовому засіданні позов підтримали та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснення, надані у судових засіданнях, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях від 14.01.2016р. (вхід. № 4101 від 18.01.2016 року), в яких зазначено, що ДПІ у Тячівському районі, приймаючи оскаржуване рішення та вимогу, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню (а.с.132-133).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в період з 22.04.2015 р. по 13.05.2015 р. головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Закарпатській області Кирлик Марією Василівною, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області Лавришин Василем Васильовичем та головним державним ревізор-інспектором ВПА ДПІ у Тячівському районі ОСОБА_7 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), щодо

своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 20.05.2015 р. № 155/17-01/НОМЕР_1 (а.с.15-43).

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1, зокрема:

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, перевіркою донараховано 111240,24 грн.;

- ч.1 п.2 ст.6, п.11 ст.8, п.5 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2755-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань єдиного внеску за період, що перевірявся на загальну суму 170433,06 грн., в тому числі за 2012 рік - 58447,34 грн., за 2013 рік - 54505,88 грн., за 2014 рік - 57479,84 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач 28.05.2015 року звернувся до відповідача з письмовими запереченнями (а.с.44-51).

За результатами розгляду вищевказаного заперечення, посадовими особами ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято рішення про залишення акту перевірки без змін, що підтверджується листом вих. № 2678/17-01 від 09.06.2015 року (а.с.52-54).

На підставі акту перевірки ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято:

- рішення № від 24.07.2015 р. про застосування штрафних санкцій за

донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не

нарахованого єдиного внеску в сумі 17091,68 грн. (а.с.56);

- податкове повідомлення-рішення (форма "Р") № від 10.06.2015 р. про

збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 111240,24

грн. та штрафні санкції на суму 55620,12 грн.

Крім того, за результатами перевірки ДПІ у Тячівському районі сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 11.09.2015 р. зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне

соціальне страхування в сумі 170433,06 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2015 року позивачем було подано первинну скаргу № 61 на вищевказані вимогу про сплату боргу (недоїмки), рішення, податкове повідомлення-рішення та акту перевірки до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (а.с.57-67).

За результатами розгляду вищезазначеної скарги, ГУ ДФС у Закарпатській області прийняло рішення від 16.07.2015 року № 236/К/07-16-10-04-48 (а.с.68-72) яким вирішено:

- залишити вимогу ДПІ у Тячівському районі від 10.06.2015р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки) без змін;

- скасувати рішення ДПІ у Тячівському районі від 10.06.2015р. № (про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) та вважати його відкликаним з дня прийняття даного рішення;

- доручити ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015р. за №508/26953) прийняти та надіслати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 рішення (про застосування штрафних санкцій (17091,68грн.) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску).

Не погоджуючись з результатом розгляду первинної скарги позивач подав повторну скаргу до Державної Фіскальної Служби України від 24.07.2015 року № 75(а.с.73-80).

Рішенням від 18.08.2015 року № 7941/К/99-99-10-01-07-25 про результат розгляду повторної скарги Державної фіскальної служби України яким, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.06.2015 № Ф- ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, рішення про результати розгляду первинної скарги від 16.07.2015 № 236/К/07-16-10-04-48 ГУ ДФС у Закарпатській області в частині оскарження вищевказаної вимоги скасувати, в іншій частині - залишити без змін, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 24.07.2015 № 75 - задовольнити частково, зобов'язати ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області сформувати нову вимогу, з урахуванням вищезазначеного, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.81-83).

В подальшому, ФОП ОСОБА_1 подав скаргу від 14.09.2015 року № 115 на вищевказані вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (а.с.84-91).

Рішенням від 25.09.2015 року № 322/К/07-16-10-04-48 про розгляд скарги ГУ ДФС у Закарпатській області вирішено: залишити вимогу ДПІ у Тячівському районі від 11.09.2015р. №Ф-2 про сплату боргу (недоїмки) без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 від 14.09.2015р. №115 (вхідний №163/С/10 від 16.09.2015р.) в частині оскарження вказаної вимоги - без задоволення; залишити без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1/від14.09.2015р. №115 (вхідний №163/С/10 від 16.09.2015р.) в частині оскарження рішення ДПІ у Тячівському районі від 24.07.2015р. № про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.92-96).

Не погоджуючись з результатом розгляду скарги від 25.09.2015 року № 322/К/07-16-10-04-48 ГУ ДФС у Закарпатській області позивач 02.10.2015 року подав повторну скаргу до Державної Фіскальної Служби України за № 132 (а.с.97-104).

Рішенням про результати розгляду повторної скарги ДФС України від 29.10.2015 року № 10099/К/99-99-10-01-07-75 вирішено: керуючись розділом IV Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міндоходів України від 09.09.2013 № 452, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 за № 1593/24125, рішення за результатом розгляду первинної скарги від 25.09.2015 № 322/К/07-16-10-04-48 ГУ ДФС у Закарпатській області залишити без змін, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 02.10.2015 № 132 в частині оскарження рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24.07.2015 № ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області залишити без розгляду, в іншій частині - без задоволення.

Позивач вважає вказані рішення та вимогу протиправними, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив їх скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску встановлено заниження єдиного внеску в сумі 170433,06 грн., що виникло внаслідок порушення ч.1 п.2 ст.6, п.11 ст.8, п.5 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: за рахунок заниження ФОП ОСОБА_1 перерахунку чистого доходу на який нараховується єдиний внесок, відбулося заниження єдиного внеску в сумі 170433,06 грн., в тому числі за 2012 рік -58447,34 грн., за 2013 рік -54505,88 грн., за 2014 рік -57479,84 грн.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, доданого ФОП ОСОБА_1, сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2012 році становить 435601,00 грн. (а.с.108).

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, доданого ФОП ОСОБА_1, сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2013 році становить 545281,49 році (а.с.109).

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, доданого ФОП ОСОБА_1, сума чистого оподаткованого доходу одержаного ним у 2014 році становить 770187,75 грн. (а.с.110).

Правильність визначення валового доходу, документально підтверджених витрат, суми чистого оподаткованого доходу, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок в сумі 1751070,18 грн., в тому числі за 2012 рік -435601,00 грн., за 2013 рік - 545281,43 грн., за 2014 рік - 770187,75 грн. підтверджується актом перевірки перевіряючими порушень не встановлено та не заперечується і представником відповідача.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI в редакції, чинній на час обчислення позивачем суми єдиного внеску за 2012 рік та 2014 рік, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Тобто, розмір єдиного внеску, що нараховується для платників - фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обчислюється виходячи з суми доходу, яка підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Особливості адміністрування податку на доходи фізичних осіб, в тому числі визначення бази оподаткування, встановлено Податковим кодексом України.

Згідно п.163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу, а саме: об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Підпунктом 4.5 пункту 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за № 1622/24154 (далі - Інструкція №455), встановлено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

З вищенаведеного вбачається, що платник при обчисленні суми єдиного внеску має виходити з суми чистого річного оподатковуваного доходу, отриманого у звітному періоді ні Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", ані Податковим кодексом України не передбачено обов'язку суб'єкта господарювання (в спірних правовідносинах - фізичної особи-підприємця) обчислювати розмір єдиного внеску виходячи з показника середньомісячного річного доходу, обчисленого шляхом математичного ділення показника річного оподатковуваного доходу на кількість місяців, за які такий дохід отримано.

На користь даного твердження свідчать також норми Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України 11.12.2013 № 793 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2013 р. за № 2179/24711 (далі - Інструкція №793).

Пунктом 3 розділу ІІІ даної Інструкції встановлено, що у розділі III декларації "Доходи, отримані фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності" у рядку 02 вказується сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності фізичною особою - підприємцем. Значення рядка 02 декларації дорівнює підсумковому значенню колонки 3 додатка 5 до декларації.

Згідно пункту 6 Розділу IV Інструкції №793, у додатку 5 до декларації "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності" у колонці 3 вказується сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності.

Слід відмітити, що розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як сума загальних місячних доходів, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, вноситься платником до рядка 01 Додатку 5 до Розділу ІІІ декларації, однак такий показник не впливає на порядок обчислення єдиного внеску та при проведенні розрахунку останнього до уваги не береться.

Прив'язка порядку обчислення єдиного внеску до даних річної декларації стосується лише суми чистого річного оподаткованого доходу, що узгоджується із нормами п.164.1 ст. 164 ПК України та п.177.2 ст. 177 ПК України.

Такий висновок пов'язаний, в тому числі, із тим, що показник середньомісячного оподатковуваного доходу Декларації про доходи та майновий стан платника визначається математично шляхом ділення суми чистого річного оподаткованого доходу на кількість календарних місяців, у яких такий дохід отримано, а щомісячний чистий дохід визначається на підставі первинних документів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при обрахунку сум єдиного внеску за 2012 - 2014 роки, належних до сплати ФОП ОСОБА_1, контролюючим органом всупереч вимогам чинного законодавства взято за основу розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу та максимальну величину доходів, на яку нараховується єдиний внесок (17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на певний місяць року). В той час як обрахунок єдиного внеску мав здійснюватися виходячи із суми чистого оподатковуваного доходу позивача за кожен звітний місяць року. В порушення вимог ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-ІV відповідач, самостійно здійснивши обчислення суми єдиного внеску платника, не перевірив при цьому бухгалтерських та інших документів, що підтверджують розмір доходу, на суми якого відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок та безпідставно зробив висновок про розбіжність лише на підставі розподілу математичним шляхом сукупного річного оподатковуваного доходу на кількість місяців, в яких такий дохід отримано.

Згідно із ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на досліджені судом докази, встановленні обставини справи, враховуючи норми Податкового кодексу України, Закону України №2464-ІV, вимога Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 11.09.2015 року є такою, що прийнята без належних на те правових підстав та підлягає скасуванню. В свою чергу, вимога про скасування рішення Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 24.07.2015 року №, яка є похідною від первісної вимоги, також підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) від 11 вересня 2015 року № Ф- зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 170433,06 (сто сімдесят тисяч чотириста тридцять три грн. 06 коп.) грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області № від 24.07.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17091,68 (сімнадцять тисяч дев'яносто одна грн. 68 коп.) грн.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1875,25 (одна тисяча вісімсот сімдесят п'ять гривень двадцять п'ять копійок) грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович