Справа № 821/320/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/320/16
11 год. 10 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Незгоди Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - управління ДФС, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.02.2016 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 44000,00 грн. за порушення режиму ліцензування та продажу алкогольних напоїв.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, пояснив, що відповідач під час складення спірного податкового повідомлення-рішення порушив встановлений Податковим кодексом України порядок складання цього податкового документу, оскільки, під час перевірки та під час обчислення штрафних санкцій встановлено порушення кількох норм чинного законодавства України, тому, на думку позивача, за кожним порушенням мало бути складене окреме податкове повідомлення-рішення. Позивач також вважає безпідставним висновок відповідача про порушення ним режиму ліцензування під час продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів 25.11.2014 року, оскільки в цей період діяли ліцензії, які дозволяли такий продаж. Щодо заниження ціни на алкогольні напої, то таке заниження є незначним і за нього не може бути застосоване занадто суворе стягнення.

Представник відповідача позов не визнав, заперечення на позов мотивує тим, що під час перевірки позивача виявлено безліцензійну роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та продаж алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні. Вказує на те, для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами позивач використовував ліцензії, термін дії яких було визначено з 25.11.2013 р. до 25.11.2014 р. та ліцензії з терміном дії з 26.11.2014 р. до 26.11.2015 р. У зв'язку з тим, що Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено річний термін дії ліцензій, відповідач вважає, що 25.11.2014 р. припинили свою дію попередні ліцензії, а наступні ліцензії почали діяти 26.11.2014 р., тобто 25.11.2014 р. здійснювався безліцензійний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів. При визначенні терміну дії ліцензій слід виходити із змістового значення прийменника "до", яке полягає у тому, що часовий проміжок у разі використання цього прийменника закінчується попередньою датою, тобто позначає певну межу, кінцеву дату, з настанням якої ліцензія втрачає свою дію.

В задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 02.02.2016 № 020/2122/85, складеного за наслідками фактичної перевірки позивача (далі - акт № 020, акт перевірки). За цим актом перевірки відповідачем встановлено, що позивач у 2013-2015 роках здійснював торгівлю алкогольними та тютюновими виробами. Для здійснення таких видів діяльності позивач отримав ліцензію № 4-21-21-64-07185 з терміном дії з 26.11.2014р. до 26.11.2015 р.

Відповідач вважає, що термін дії ліцензій на право торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначається одним роком, останній день їх дії - день, що передує даті, визначеній у ліцензії. Тобто, за висновками відповідача, позивач 25.11.2014 р. здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії. Дані про фактичний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів отримані відповідачем з реєстратора розрахункових операцій позивача, та не спростовуються позивачем.

Крім того, під час перевірки відповідачем було встановлено, що позивач 02.02.2016 р. здійснив продаж горілки "Козацька Рада" (ємністю 1,0 л) за ціною 109,5 грн. при мінімальній ціні на такий напій 109,8 грн., тобто на 0,30 грн. нижче мінімальної.

Відповідно до Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 18 Закону № 481/95-ВР передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої. Реалізоване це право постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

Відповідальність за порушення режиму ліцензування при реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також у разі продажу алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні визначена ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Таким чином, під час перевірки відповідачем виявлено декілька порушень позивачем положень Закону № 481/95-ВР та застосовано фінансову відповідальність, визначену цим Законом, тому суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення у зв'язку із визначенням у ньому загального розміру штрафних санкцій (за всі порушення).

У той же час суд звертає увагу, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено порядку його обчислення.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Частиною 1 ст. 3 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього строку.

Відтак, суд приходить до висновку, що ліцензії №№ 3-21-21-66-02126, 3-21-21-64-02125 діяли 25.11.2014 року, а продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у цей день здійснювався за наявності відповідних ліцензій. Тому застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 34000,00 грн. за безліцензійний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів є протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується іншого порушення - продажу позивачем алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні, то в цій частині суд погоджується з відповідачем. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 на лютий 2016 року мінімальні ціна горілки "Козацька Рада" (ємністю 1,0 л) мала скласти 109,8 грн., фактично продаж такої горілки позивачем здійснено за ціною 109,5 грн., тобто на 0,30 грн. нижче мінімальної.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачається фінансова відповідальність особи у разі роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень. При цьому штрафні санкції за таке порушення застосовуються до такої особи незалежно від кількості проданих алкогольних напоїв та величини відхилення ціни продажу від мінімально допустимої.

Отже, застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 10000,00 грн. в даному разі є правомірним.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.02.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 34000,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 квітня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.3.5