Справа № 803/396/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Луцьк Справа № 803/396/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі Литвиненко І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ковальчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 05 січня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Луцької ОДПІ № від 05 січня 2016 року застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5 043 грн. 16 коп. Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в період з 22 жовтня 2013 року по 20 жовтня 2015 року нею своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до бюджету. Однак, у зв'язку із зміною реквізитів призначення платежу, позивачем у платіжних дорученнях при перерахуванні єдиного внеску було допущено помилку при зазначенні рахунку. Оскільки, допущена помилка при зазначенні рахунку не призвела до ненадходження коштів до бюджету, тому позивач просить скасувати рішення Луцької ОДПІ № від 05 січня 2016 року про застосування штрафу у розмірі 1567,08 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нарахування пені у розмірі 3476,08 грн.

В судовому засіданні 12 квітня 2016 року позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача, у письмових запереченнях від 11 квітня 2016 року та в судовому засіданні заперечувала проти адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Позивач в порушення пунктів 1.19., 2.3., 3.8, 3.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якими відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа покладено на платників.

Так, відповідно до пункту 1.19 Інструкції, відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник.

Також відповідно до пункту 2.3 Інструкції, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Пункт 3.8 Інструкції передбачає, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

Зазначає, що чинним законодавством України не передбачено звільнення від застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у разі невірного визначення платником номеру банківського рахунку.

Таким чином, передбачена відповідальність виключно платника за несвоєчасну сплату єдиного внеску, незалежно від причин такої невчасної сплати.

Отже, помилкова сплата єдиного внеску на інший рахунок вважається недоїмкою до отримання заяви платника про перерахування вказаного платежу на відповідний рахунок.

Крім того, вказує, що податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене самостійно платником податків.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 жовтня 2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 37-38).

Як вбачається з матеріалів справи, Луцькою ОДПІ було винесено рішення № 000311703 від 05 січня 2016 року про застосування штрафу до підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1 567 грн. 08 коп. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нараховано пеню за період з жовтня 2013 року по 20 жовтня 2015 року у розмірі 3 476 грн. 08 коп. (а. с. 8).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону України № 2464-VI нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно із пунктом 3 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Позивач відповідно до Закону України № 2464-VІ є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і знаходиться на обліку в Луцькій ОДПІ, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А № 793184 від 11 травня 2012 року (а. с. 6).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Судом встановлено, що підприємцем самостійно обчислено та сплачено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з жовтня по грудень 2013 року в сумі 1 194 грн. 03 коп., з січня по грудень 2014 року в сумі 5 071 грн. 80 коп. та з січня по грудень 2015 року в сумі 5 293 грн. 88 коп., що підтверджується квитанціями про сплату (а. с. 10-20).

Відтак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача позивачем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів сплачувався своєчасно та в повному обсязі згідно поданої звітності.

Водночас з пояснень позивача вбачається, що в квитанціях за 2013-2014 роки та січень-серпень 2015 року по перерахуванню єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування помилково зазначено невірний рахунок платежу № НОМЕР_1 замість № НОМЕР_2, однак, на думку позивача, дана помилка не призвела до ненадходження коштів до бюджету. Всі подальші платежі були здійснені з правильним зазначенням рахунку отримувача.

Згідно пункту 4.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 455 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Відповідно до частини десятої статті 9 Закону України № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого спільним наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2016 року № 54 (далі - Положення) Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) та її територіальні органи в областях, місті Києві, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції ДФС (далі - територіальні органи ДФС) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Пунктом 1 розділу ІІІ цього Положення встановлено, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Із досліджених в судовому засіданні квитанціях від 17 жовтня 2013 року № 35, від 15 листопада 2013 року № 61, від 18 грудня 2013 року № 40, від 17 січня 2014 року № 11, від 19 лютого 2014 року, від 18 березня 2014 року № 183, від 16 квітня 2014 року № 24, від 16 травня 2014 року № 127, від 17 червня 2014 року № 265, від 17 липня 2014 року № 44, від 19 серпня 2014 року № 9, від 18 вересня 2014 року № 236, від 20 жовтня 2014 року № 39, від 19 листопада 2014 року № 49, від 18 грудня 2014 року № 122, від 17 січня 2015 року № 0.0.338395662.1, від 19 лютого 2015 року, від 19 березня 2015 року № 22, від 16 квітня 2015 року № 0.0.374251789.1, від 19 травня 2015 року № 0.0.387672980.1, від 19 червня 2015 року № 81, від 17 липня 2015 року № 59, від 19 серпня 2015 року № 250 (а. с. 10-20) вбачається факт сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на рахунок № НОМЕР_1 ГУ ДКСУ у Волинській області замість № НОМЕР_2.

Тобто, підприємець ОСОБА_1 добросовісно у відповідності до норм Положення та у передбачений строк і у повному розмірі перераховувала єдиний внесок.

Так, позивач у жовтні 2015 року звернулася до Луцької ОДПІ із заявою, у якій просила перевести згідно вищевказаних квитанцій з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2, так як їй стало відомо що кошти, які вона сплачувала зараховані не на той рахунок.

Відповідно до пункту 7 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з до цього Порядку.

На підставі висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства).

Для повернення сум єдиного внеску та/або сум застосованих фінансових санкцій, помилково сплачених на невідповідний рахунок 3719, підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на перерахування коштів на відповідний рахунок 3719 за заявою та передає управлінню (відділенню) Казначейства не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку.

Отже, законодавством встановлена чітка процедура прийняття рішення. На протязі трьох днів відповідач повинен був приготувати висновок про переведення коштів та на наступний день прийняти рішення про застосування штрафних санкцій, проте в порушення пункту 7 вказаного Порядку дане рішення було прийнято 5 січня 2016 року.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 помилково сплачувала єдиний соціальний внесок на рахунок для сплати єдиного соціального внеску - Луцької ОДПІ (Луцький район), замість Луцької ОДПІ (місто), тобто зарахування проводилися на рахунок одного суб'єкта - Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

З цього приводу суд зазначає наступне. Частиною четвертою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до частини п'ятої вказаної статті податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно із статтею 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України № 122 від 26 червня 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за № 594/6882, єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення визначено, що ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

У відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Аналізуючи наведені вище норми та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що оскільки суми єдиного внеску були зараховані на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у квитанціях під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несвоєчасну сплату необхідної суми грошового зобов'язання, а, відтак, і для застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 22 жовтня 2013 року по 20 жовтня 2015 року, який зарахований до бюджету, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування відповідачем штрафних санкцій та пені.

При цьому суд зазначає, що помилка в реквізитах платежу при зазначенні розрахункового рахунку платника єдиного внеску не впливає на своєчасність сплати таким платником єдиного внеску до бюджету. Така помилка впливає лише на невідображенні сплачених сум єдиного внеску в обліковій картці платника.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 16 червня 2015 року вказала на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених податковим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки Луцька ОДПІ, суб'єкт владних повноважень, всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не в повній мірі довела правомірність винесеного 05 січня 2016 року рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Як слідує з матеріалів справи, позивач згідно квитанції від 30 березня 2016 року № 22 сплатила судовий збір у розмірі 552 грн. (а. с. 2). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, тому вказану суму необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області.

Керуючись статтею 94, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області від 05 січня 2016 року № .

Стягнути з бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 39497665) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43026, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати у сумі 552 (п'ятсот п'ятдесят дві гривні) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2016 року.