Справа № 819/94/16
Суддя: Дерех Н.В.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/94/16

11 квітня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючої судді Дерех Н.В.

при секретарі судового засідання Хребетко І.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Стукало М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання незаконним і скасування наказу, визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (надалі-УМВСУ в Тернопільській області), Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (надалі- ГУНП в Тернопільській області ), у якому з урахуванням уточнень просить:

1.Визнати протиправними дії посадових осіб УМВС України в Тернопільській області за фактом втрати вказаними посадовими особами заяви, поданої ОСОБА_1 про виявлення бажання працювати в ГУНП в Тернопільській області;

2.Визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Тернопільській області №323 о/с від 06.11.2015р., в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

3.Поновити ОСОБА_1 на роботі, зобов'язавши ГУНП в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 на посаду, що заміщується поліцейськими, рівнозначну вищій або нижчій посаді, яку він обіймав під час проходження служби в міліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

4.Стягнути з ГУНП України у Тернопільській області 10000 гривень завданої моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі та пояснили, що позивач з 21 вересня 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, загальний стаж роботи ОСОБА_1 в правоохоронних органах складає більше 10 років. Маючи бажання проходити службу у Національній поліції України, за вказівкою інспектора з кадрового забезпечення Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області капітана міліції ОСОБА_6, позивач 04 листопада 2015 року написав заяву про бажання працювати в органах Національної поліції України на посаді інспектора поліції, після чого разом з іншими працівниками подав вказану заяву капітану міліції ОСОБА_6

В подальшому 07 листопада 2015 року ОСОБА_1, як капітан поліції, заступив на чергування в складі групи швидкого реагування о 8 год. 00 хв. та завершив чергування о 08 год. 00 хв. 08 листопада 2015 року. В цей же день позивач отримав зброю та спецзасоби, вказані відомості зазначені в журналі розстановки нарядів за 07 листопада 2015 року.

08 листопада 2015 року позивача було викликано на службу у зв'язку із вирішенням кадрових питань (зі слів оперативного чергового). На службі в приміщенні Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області позивач перебував до поступлення усної казівки начальника Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області про закінчення збору особового складу Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області, що підтверджується журналом виходу на роботу працівників Монастириського РВ КМВС України, журналом виходу на зв'язок працівників Монастириського РВ УМВС України , та даними стаціонарно встановленого відео спостереження приміщення Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області.

09 листопада 2015 року та 10 листопада 2015 весь робочий день ОСОБА_1 знаходився в адміністративному приміщенні Монастириського відділення поліції, виконуючи свої посадові функціональні обов'язки.

10 листопада 2015 року позивач весь день перебував на своєму робочому місці, де дізнався, що йому потрібно 11 листопада 2015 року з'явитися для вирішення кадрових питань у відділ кадрового забезпечення УМВС України в Тернопільській області. Там його було ознайомлено з наказом № 323 о/с від 06.11.2015 року, відповідно до якого капітана міліції ОСОБА_1 звільнено 06 листопада 2015 року з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Цього ж дня в приміщенні ГУНП в Тернопільській області позивачу було видано трудову книжку та військовий квиток, підписаний ним обхідний лист та здане службове посвідчення.

Позивач не погоджується з вищезгаданим наказом про звільнення, вважає, що фактичною причиною звільнення стали неприязні стосунки із начальником Монастириського відділення ГУНП в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_7, а також не було враховано поданий ОСОБА_1 рапорт, в якому останній відповідно до пунктів 8 та 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" підтвердив свою згоду на призначення його на посаду, що заміщується поліцейськими.

Також у позовній заяві позивач зазначив, що оскільки УМВС України в Тернопільській області перебуває в стані припинення, то вирішення питання призначення на посаду слід покласти на ГУНП в Тернопільській області, яке, на думку позивача, є правонаступником прав та обов'язків УМВС України в Тернопільській області.

Крім того, вважають, що позивачу завдана моральна шкода, так як він позбавлений роботи, не може належним чином утримувати сім'ю, і при цьому йому необхідно затратити додаткові зусилля для пошуку роботи.

Представник відповідачів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі та пояснила що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовано як юридичну особу УМВС України в Тернопільській області. Працівників, у тому числі позивача, які не подали рапорти та не виявили бажання проходити службу в ГУНП в Тернопільській області, було звільнено через скорочення штатів на підставі розділу XI Закону України "Про Національну поліцію". Рапорту позивача про намір проходити службу в поліції УМВС України в Тернопільській області не отримувало, що вбачається з довідки УМВС України в Тернопільській області від 08.02.2016 року. Також відповідно до довідки ГУНП в Тернопільській області від 08.02.2016 року №172/2/05/2016 заява з проханням прийняття на службу до поліції від позивача не надходила. В день звільнення позивач особисто отримав трудову книжку та військовий квиток, здав службове посвідчення, жодних претензій з приводу підстав свого звільнення не заявляв. За таких обставин, відповідач вважає, що УМВС України в Тернопільській області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому просить врахувати, що позивачу моральна шкода не завдана, так як він сам особисто не виявив бажання проходити службу в органах міліції. Також зазначила, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Положення про Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, затвердженого наказом Національної поліції від 06 листопада 2015 року № 36, територіальні органи поліції, зокрема, ГУНП в Тернопільській області, не є правонаступником УМВС України в Тернопільській області. Позивач не перебував у трудових відносинах з ГУНП в Тернопільській області, жодних рішень ГУНП в Тернопільській області відносно ОСОБА_1 не приймало, а тому позовні вимоги до ГУНП в Тернопільській області безпідставні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов'язок доказування того, що позивача правомірно було звільнено з органів внутрішніх справ покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 21.09.2006 року. Відповідно до наказу УМВС України в Тернопільській області від 20.03.2013 року № 66 о/с позивач призначений з 20.03.2013 року на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Монастириського РВ.

Як вбачається з висновку про звільнення з органів внутрішніх справ дільничного інспектора міліції сектору ДІМ МГБ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області капітана міліції ОСОБА_1, затвердженого головою ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_8 від 06.11.2015 року, за період служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 зарекомендував себе в основному з позитивної сторони, однак сім разів притягався до дисциплінарної відповідальності та три рази заохочувався. Вимогливий, однак вимогливість проявляється в грубій формі, уміє проявляти ініціативу, але лише тоді коли це потребує обстановка, схильний до прийняття шаблонних, стандартних обмежений та оптимальних рішень. У зв'язку з проведенням заходів щодо реформування органів внутрішніх справ, а саме переходом з ОВС в Національну поліцію та відповідно до робочої наради УМВС щодо погодження списків особового складу, які підлягають звільненню з ОВС через скорочення штатів а також враховуючи те, що станом на 06.11.2015 року рапорт щодо подальшого проходження служби в Національній поліції ОСОБА_1 подано не було, згідно з пунктами 10 та 11розділу XI Закону України „Про Національну полінію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, просить звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил капітана міліції ОСОБА_1 дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області за пунктом 64 „г" (через скорочення штатів).

В подальшому наказом УМВС в Тернопільській області від 06 листопада 2015 року №323 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Монастириського РВ УМВС, з виплатою компенсації за 30 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році.

Однак, 07.11.2015 року о 08 год. відповідно до розстановки нарядів Монастириського відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 був задіяний до несення служби в якості водія СОГ та ніс службу до 08 год. 08.11.2015 року, при цьому він отримав табельну вогнепальну зброю ПМ, 2 магазина та 16 набоїв, бронежилет, каску та наручники, що підтверджується Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни посадовими особами Монастириського відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області та УКЗ ГУНП в області від 03.03.2016 року та не заперечене представником відповідачів у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що отриманню трудової книжки позивачем передувало підписання обхідного листка на капітана міліції ОСОБА_1, який датований 06.11.2015 року, із якого вбачається, що посвідчення працівника міліції позивач здав 11.11.2015 року, що підтверджено підписом посадової особи УКЗ УМВС.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна ( невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ), КЗпП України. При цьому суд враховує, що пріоритетними є норми спеціального закону. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадку, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (надалі Положення №114), затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 зі змінами.

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону.

Згідно з пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції лише за їх власним бажанням у спосіб, передбачений пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ.

Судом встановлено, що рапорту ОСОБА_1 про його бажання проходити службу в Національній поліції не надійшло до управління кадрового забезпечення УМВС України в Тернопільській області, на яке відповідно до Інструкції з організації обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2015 року № 1276, покладено організацію обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України. Відсутній такий рапорт (заява) в оглянутій в судовому засіданні особовій справі ОСОБА_1

Дані обставини підтверджуються також матеріалами справи та матеріалами службового розслідування.

Суд допускає, що позивач можливо і писав рапорт про його бажання продовжувати службу та працювати в Національній поліції ( про що зазначав свідок ОСОБА_9), проте такий рапорт у встановленому порядку не був доведений ним до відома керівництва, не надходив до управління кадрового забезпечення УМВС України в Тернопільській області. При цьому суд приймає до уваги покази свідка ОСОБА_6, який пояснив, що усі зібрані ним заяви, складені особовим складом Монастириського РВ УМВС, 06.11.2015 року ним особисто були завезені до УКЗ УМВС України в Тернопільській області та передані майору поліції ОСОБА_10, про передачу заяв будь-яких документів складено не було.

Старший інспектор УКЗ ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_10 та колишній заступник начальника ВК та ПС УКЗ ОСОБА_11 при проведенні службового розслідування пояснили, що майор поліції ОСОБА_6 привозив значну кількість заяв від особового складу Монастириського РВ УМВС, однак, вони не могли ствердити про наявність рапорту чи заяви позивача для переведення його до поліції, оскільки жодних актів приймання таких документів між ними та майором поліції ОСОБА_6 не складалися та заяви у канцелярії УКЗ УМВС не реєструвалися. Одночасно вказали, що відповідно до погоджених робочою нарадою керівництва УМВС України в Тернопільській області списків особового складу, які підлягають звільненню через скорочення штатів відповідно до пунктів 10, 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", не було включено до наказу про переведення ОСОБА_1 до Національної поліції та до наказу УМВС України в Тернопільській області від 05.11.2015 року № 321 о/с про звільнення в зв'язку з переведенням на іншу роботу та до наказу ГУНП в Тернопільській області від 07.11.2015 року № 32 о/с про призначення на посади Монастириського ВП.

Разом із тим, під час вивчення особової справи ОСОБА_1 встановлено, що відповідна заява на призначення його на посаду відсутня.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не скористався наданим йому Законом № 580-VІІІ правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, що в силу даного Закону вважається не виявленням бажання на проходження служби в поліції.

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи належне попередження позивача про можливість звільнення та не виявлення ним бажання проходити службу у поліції (не доведення такого бажання до відома УМВС України в Тернопільській області), суд дійшов висновку, що УМВС України в Тернопільській області при прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб УМВС України в Тернопільській області за фактом втрати вказаними посадовими особами заяви, поданої ОСОБА_1 про виявлення бажання працювати в ГУНП в Тернопільській області; визнання незаконним та скасування наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області № 323 о/с від 06.11.2015 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на роботі, зобов'язавши ГУНП в Тернопільській області призначити його на посаду, що заміщується поліцейськими, рівнозначну вищій або нижчій посаді, яку він обіймав під час проходження служби в міліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 10000 гривень завданої моральної шкоди, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправними дій управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та скасування наказу про звільнення, так як судом не встановлено, що звільнення позивача є незаконним.

Приймаючи рішення по суті спору, суд приймає до уваги твердження позивача про те, що його фактично було звільнено з роботи 11.11.2015 року, оскільки з 08 год. 07.11.2015 року до 08 год. 08.11.2015 року позивач ніс службу, а 08.11.2015 року у нього був вихідний після добового чергування. Крім того, згідно записів у обхідному листку, позивач здав посвідчення працівника міліції 11.11.2015 року. Як ствердила у судовому засіданні представник відповідачів, звільненню з роботи передує заповнення обхідного листка. Оскільки у обхідному листку останньою вказана дата здачі посвідчення працівника міліції 11.11.2015 року, відповідно до цієї дати позивач не міг бути звільненим з роботи, так як проходила процедура оформлення обхідного листка, а відтак суд прийшов до переконання, що датою звільнення з роботи ОСОБА_1 є 11.11. 2015 року.

Для повного захисту прав та інтересів позивача ОСОБА_1 суд вважає за необхідне перенести дату звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 року на 11.11.2015 року та зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільськвй області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 06.11.2015 року по 11.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Перенести дату звільнення ОСОБА_1 з 06 листопада 2015 року на 11 листопада 2015 року.

3. Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 06 листопада 2015 року по 11 листопада 2015 року.

4. У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.