Справа № 803/143/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м.Київ К/800/51609/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» до Ягодинської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» звернулося з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, в якому, з урахуванням заяви від 06 лютого 2013 року про залишення частини позовних вимог без розгляду, просило визнати неправомірними дії Ягодинської митниці щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 20 грудня 2013 року №205000006/2013/000132/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 грудня 2013 №205000004/2013/00011 та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20 грудня 2013 року №205000006/2013/000132/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 грудня 2013 №205000004/2013/00011.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 20 грудня 2013 року №205000006/2013/000132/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 грудня 2013 №205000004/2013/00011; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішень в частині задоволення вимог про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу повного пакету документів на підтвердження заявленої митної вартості, недоведеності відповідачем наявності розбіжностей у поданих документах або існування будь-яких обмежень, які б унеможливили визначення митної вартості за резервним методом.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Волинська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У касаційній скарзі митниця зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті у повній відповідності норм законодавства з питань державної митної справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов контракту від 02 вересня 2013 року №01-09/02 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М», 17 грудня 2013 року отримав від фірми Favor International, INC. (Панама) товар - кузов (кабіна) до легкового автомобіля Mercedes Benz, модель W463, що використовувався, 2012 р.в., номер кузова WDВ4632361Х17119, тип кузова універсал, чорного кольору, бувший у вжитку, на кузові відсутні: рама, двигун у зборі, передня і задня підвіски в зборі, трансмісія, паливна система, паливний бак, паливний насос, передні та задні фари, кермо, кермівна рейка, щиток.

17 грудня 2013 року позивачем з метою митного оформлення товару подано до підрозділу митного оформлення митного поста «Ковель» через представника-декларанта митну декларацію №205060000/2013/029796, відповідно до якої митна вартість визначена за резервним методом, виходячи із ціни 413579,06 грн. (37560 євро).

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 20502Е №0371727 від 14 грудня 2013 року; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 28 листопада 2012 року №205/2012/0000447; висновок експертного дослідження від 16 грудня 2013 року №10936; висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 06 грудня 2013 року №8546; висновок про оцінку кузова автомобіля марки MERCEDES BENZ від 17 грудня 2013 року №1909; рахунок-фактуру (інвойс) від 12 грудня 2013 року №2337К; довідку про відсутність за межами України валютних цінностей та майна від 01 жовтня 2013 року №; рішення державного підприємства «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») від 16 грудня 2013 року №3228д/2-5; рішення ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 01 листопада 2011 року №3449с/2-5; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 12 грудня 2013 року; заяву від 16 грудня 2013 року №273/607; акт проведення фізичного огляду транспортного засобу від 16 грудня 2013 року №205060000/2013/029458; митну декларацію від 17 грудня 2013 року; копію сторінки 2749 каталогу SchwackeListe 08/13.

З посиланням на виникнення під час митного оформлення товару сумнівів щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, а саме: контракт від 02 вересня 2013 року №01-09/02, на виконання якого здійснювалось митне оформлення, укладений між сторонами, що розташовані у різних частинах світу (Республіка Панама і Україна); фактурна вартість кузова до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, 2012 року випуску (номер WDВ4632361Х17119, тип кузова - універсал, чорного кольору), згідно поданої до митного оформлення специфікації від 12 грудня 2013 року №2337К та інвойсу від 12 грудня 2013 року склала 2000,00 євро, проте, та ж вартість заявлена в графі 42 митної декларації №205060000/2013/029796, в якій згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа від 30 травня 2012 року №651, наводиться фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару, митницею запропоновано надати додаткові документи, а саме: копію декларації країни відправлення; документальну інформацію щодо підтвердження числового значення складових митної вартості товару, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом (числове значення заявленої митної вартості).

Позивачем на зворотному боці ДМВ зроблено запис: «Експортну декларацію надати не маю можливості. Розрахунок вартості вважаю поданим у висновку експерта №8546 від 06.12.2013 року та №1909 від 17.12.2013 року».

У зв'язку із ненаданням декларантом додаткових підтверджуючих документів, наявності сумнівів щодо достовірності поданих документів, 20 грудня 2013 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №205000006/2013/000132/1, яким встановлено митну вартість товару на рівні 50040 євро, що становить 546486,11 грн. (по курсу НБУ 11,01115 грн./євро). Коригування митної вартості товару здійснено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом держмайна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, шляхом віднімання вартості відсутніх запчастин на підставі даних щодо митного оформлення аналогічних складників.

У гр.33 рішення зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для розрахунку числового значення складових митної вартості, а відмова від подання експортної декларації, розрахунку митної вартості не дає змогу перевірити достовірність заявленої декларантом митної вартості. За результатами проведеної процедури консультації з декларантом згідно зі ст.57 МКУ досягнуто згоди щодо неможливості застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 Митного кодексу України на підставі Методики товарознавчої експертизи із врахуванням каталогу SchwackeListe 08/13 ст.2749.

Також, 20 грудня 2013 року митним органом позивачу видано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205000004/2013/00011.

23 грудня 2013 року позивачем через декларанта подано нову ВМД №205060000/2013/0030158, у графах 12 та 45 якої вказано митну вартість, визначену органом доходів і зборів. Митне оформлення проведено за резервним методом із застосуванням гарантійних зобов'язань - грошової застави.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

При цьому, судами також встановлено, що декларуючи митну вартість товару за резервним методом позивач керувався інформацією з каталогу SchwackeListe, згідно якого вартість автомобіля марки Mercedes Benz, модель W463, 2012 року випуску становить 62550 євро; висновком експертного дослідження від 16 грудня 2013 року №10936, висновком експортного автотоварознавчого дослідження від 06 грудня 2013 року №8546, висновком про оцінку кузова автомобіля від 17 грудня 2013 №1909, ВМД від 21 серпня 2013 року №205060000/2013/021538.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного належного доказу того, що свідчило б про недостовірність поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару.

Митницею не наведено переконливих доказів стосовно того, що числове значення складових заявленої митної вартості товару не може бути визначене на підставі висновку експертного дослідження від 16 грудня 2013 року №10936, експертного автотоварознавчого дослідження від 06 грудня 2013 року №8546, які були подані декларантом для митного оформлення товару.

Щодо посилання митного органу на неподання митної декларації країни відправлення, то як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою її надання звертався до контрагента, у якого придбавався імпортований товар, із проханням надати експортну декларацію.

У відповіді від 05 лютого 2014 року у задоволенні прохання ТОВ «Клеодора-М» про надання експортних декларацій відмовлено, оскільки товари, які отримує позивач за контрактом від 02 вересня 2013 року №01-09/02, надсилаються саме із зони Євросоюзу і мають походження з країн ЄС, при цьому з 01 липня 2009 року митними органами ЄС, для оформлення приймаються експортні декларації виключно в електронному вигляді. Згідно правил міжнародної торгівлі ІНКОТЕРМС 2000 товар вартістю до 1000 євро та вагою до 1000 кг не потребує оформлення експортної декларації. На підставі цього, фірма-продавець не рахувала важливим та потрібним оформлення декларації взагалі. Також контрагент, який продав позивачу товар, зазначає, що оформлення експортної декларації необхідно для підтвердження заявленої нульової ставки ПДВ. Тобто оформлення експортної декларації є важливим та необхідним, якщо нею планується відшкодування ПДВ. Крім того, виникають додаткові витрати при оформленні експортної декларації. Так як фірма не планує відшкодування ПДВ, то вона не рахує за потрібне оформлювати експортну декларацію та нести додаткові витрати, які виникатимуть при її оформленні. Крім того, зазначає, що експортна декларація в рамках зовнішньоторговельної угоди - це документ, який оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару. Таким чином можна визначити експортну декларацію як формальну заяву з наданням усіх відомостей про експортовані товари, а саме: комплект документів, пропонованих на митниці, в тому числі митна декларація, декларація митної вартості та інші документи, які містять необхідні відомості про товари, що вивозяться. Згідно правил ІНКОТЕРМС 2000 експортну декларацію повинен оформити продавець товару чи покупець за умовою EXW, якщо інше не зазначено в зовнішньоторговельному контракті), проте, згідно розділу 3 пункту "а" контракту від 02 вересня 2013 року №01-09/02 продавець поставляє товар на умовах DAF, і оформлення та надання експортної декларації контрактом не передбачено.

За вказаними обставинами судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за другорядним резервним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за вказаним методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також судами вірно відзначено про неправомірні дії митниці при визначенні митної вартості кузова до автомобіля шляхом віднімання від ціни товару, зазначеної у каталогу SchwackeListe вартості відсутніх деталей, визначеної на підставі митних декларацій, які не тільки не є аналогічними тим, що дійсно встановлюються на автомобілі марки Mercedes Benz, модель W463, 2012 року випуску, але й взагалі не відповідають їх характеристикам, в тому числі й вартісним.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновків, що позивачем подано до митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за другорядним резервним методом; відповідачем наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді