Справа № 826/11605/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 квітня 2016 року № 826/11605/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Херсонський державний університет про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказу та розпорядження.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Міністерства освіти і науки України (надалі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Херсонський державний університет, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо невнесення кандидатури ОСОБА_3 в якості претендента на посаду ректора Херсонського державного університету;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо не направлення ОСОБА_4 протягом 10 днів з дня закінчення строку приймання документів на участь у конкурсі із заміщення вакантної посади ректора Херсонського державного університету відповіді про результати розгляду поданих ним документів про участь у конкурсі;

- визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства освіти і науки України №121-к від 14.04.2014 року;

- визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства науки та освіти №227-к від 10.06.2015 року;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України призначити новий конкурс на заміщення вакантної посади ректора Херсонського державного університету.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що не внесення кандидатури позивача в якості кандидата на посаду ректора позбавила його права бути обраним на посаду ректора Херсонського державного університету, незважаючи на його повну відповідність вимогам частини 1 статті 42 Закону України «Про вищу освіту», з огляду про що позивач вбачав з боку відповідача протиправну бездіяльність.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки у спірних правовідносинах діяло в межах та у спосіб передбачений законодавство та правомірно не допустило ОСОБА_4 до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади ректора в Херсонському державному університеті, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, у яких посилалась на відсутність правових підстав для задоволення позову та просила слухати справу за відсутності її повноважного представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що Міністерством освіти і науки 06.01.2015 №10-к видано наказ «Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора», згідно якого наказано:

« 1.Оголосити конкурс на заміщення посади ректора Херсонського державного університету.

2.Управлінню роботи з персоналом та керівними кадрами (ОСОБА_5

1.1. Опублікувати оголошення про проведення конкурсу в газеті «Освіта України» та організувати прийом і розгляд документів від претендентів на їх відповідність вимогам, передбаченим Законом України «Про вищу освіту» та внести кандидатури претендентів до Херсонського державного університету для проведення виборів.

1.2. Забезпечити належний контроль за організацією проведення виборів ректора Херсонського державного університету згідно з вимогами статті 42 Закону України «Про вищу освіту».

1.3. Забезпечити розміщення оголошення щодо проведення конкурсу на заміщення посади ректора Херсонського державного університету на офіційному веб-сайті Міністерства (www.mon.gov.ua).

2. Адміністрації Херсонського державного університету організувати проведення виборів керівника згідно з вимогами статті 42 Закону України «Про вищу освіту».

3. Вибори ректора Херсонського державного університету провести 23 квітня 2015 року.

В подальшому, відповідачем 10.06.2015 видано наказ №227-к «Про внесення змін до наказу від 06.01.2015 №10-к, згідно якого пункт 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 06.01.2015 №10-к «Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора» наказано викласти в такій редакції: « 4. Вибори ректора Херсонського державного університету провести 18 червня 2015 року».

18.06.2015 р. у Херсонському державному університеті було проведено вибори ректора.

Листом Міністерства освіти і науки України №1/11-6117 від 10.06.2015 внесено до вищого навчального закладу для голосування кандидатуру доктора юридичних наук, професора ОСОБА_6 - претендента на посаду ректора Херсонського державного університету.

В подальшому, за результатом підрахунку голосів, встановлено, що з існуючого списку виборців (715 осіб) кандидатуру ОСОБА_6 підтримали 359 осіб - 50,2 % виборців. При цьому у голосуванні взяли участь 656 осіб.

19.06.2015 між Міністерством освіти і науки України та ОСОБА_6 укладено контракт №І-105, наказом Міністерства від 19.06.2015 р. № 266-к ОСОБА_6 призначено на посаду ректора Херсонського державного університету.

Проте, позивач вказуючи на порушення процедури проведення конкурсу, що спростовує достовірність його результатів, на протиправний не допуск до участі у конкурсі, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина та їх гарантії, основні обов'язки громадянина визначаються виключно законами України.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з вищими навчальними закладами на принципах автономії вищих навчальних закладів, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях, регламентовані приписами Закону України «Про вищу освіту».

Згідно п.1 Положення про Міністерство освіти і науки України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 630, Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про вищу освіту» кандидат на посаду керівника вищого навчального закладу повинен вільно володіти державною мовою, мати вчене звання та науковий ступінь і стаж роботи на посадах науково-педагогічних працівників не менш як 10 років. Кандидат на посаду керівника вищого навчального закладу державної чи комунальної форми власності має бути громадянином України.

Одна і та сама особа не може бути керівником відповідного вищого навчального закладу більше ніж два строки.

Як свідчать матеріали справи, позивач 12.02.2015 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив до участі на заміщення вакантної посади ректора Херсонського державного університету.

За наслідком розгляду поданої позивачем заяви та доданих документів, відповідач листом від 11.06.2015 №5/2-1236 повідомлено про відмову у внесенні кандидатури ОСОБА_4 до Університету для участі у виборах на посаду ректора. Таке рішення мотивоване пунктом 4 частини другої статті 42 Закону України «Про вищу освіту».

Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача, суд виходив із наступного.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що не може бути обрана, призначена (у тому числі виконувачем обов'язків) на посаду керівника вищого навчального закладу особа, яка:

1) за рішенням суду визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена;

2) має судимість за вчинення злочину, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку;

3) відповідно до вироку суду позбавлена права обіймати відповідні посади;

4) за рішенням суду була визнана винною у вчиненні корупційного правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили;

5) піддавалася адміністративному стягненню за корупційне правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили;

6) підпадає під дію частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади»;

7) голосувала за диктаторські закони 16 січня 2014 року.

В ході судового розгляду справи встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 березня 2015 року у справі №666/187/15 (набрала законної сили - 09.04.2015), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого спи 172-7КУпАП.

Так, Дніпровським районним судом м. Херсона в межах справи №666/187/15 встановлено, «згідно наказу Міністра освіти і науки України від 06.05.2014 року №176-к, ОСОБА_4, звільнено з посади ректора Херсонського державного університету 08.05.2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту. Даним наказом не передбачена будь-яка грошова компенсація за невикористану відпустку, але ж, відповідно до наказу ректора Херсонського державного університету ОСОБА_4 від 07.05.2014р. №171-к, оголошено наказ Міністра освіти і науки України про звільнення з посади ОСОБА_4 та зобов'язано бухгалтерію виплатити компенсацію за невикористану відпустку в кількості 78 календарних днів, що свідчить про наявність конфлікту інтересів, та про що ОСОБА_7 повинен був письмово повідомити Міністра освіти, і науки України, але ж не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП».

Частиною 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було встановлено частиною 3 статті 38 КУпАП в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 26.03.2015 року), адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 16414 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи те, що постановою суду від 26 березня 2015 року, яка набрала законної сили, громадянина ОСОБА_1 відповідно до норм діючого на той час законодавства визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення, відмова у внесенні кандидатури позивача до Університету для участі у виборах на посаду ректора, є правомірною, оскільки повністю узгоджується з пунктом 4 частини другої статті 42 Закону України «Про вищу освіту».

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість відповідачами як суб'єктами владних повноважень доведено правомірність оспорюваних рішень.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда