Справа № 22-а-10687/08
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2011 р.Справа № 22-а-10687/08

Категорія:12.3Головуючий в 1 інстанції: Олефір М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого-судді - Кравець О.О.,

суддів: Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Одесі апеляційну скаргу розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації при звільнені,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії УМВС України в Миколаївській області неправомірними. Стягнути з УМВС заборгованість за не отриману грошову допомогу при звільнені в розмірі 20431,60 грн. та моральну компенсацію в розмірі 5000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав що в лютому 2008 року на підставі наказу №36 від 25.02.08р. був звільнений з УМВС України за станом здоровя та йому не було виплачено необхідну грошову допомогу при звільнені та моральну компенсацію, у звязку з чим, у нього погіршився стан здоровя.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано дії посадових осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області неправомірними, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по неотриманній грошовій допомозі при звільненні в розмірі 20431, 60 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн; стягнуто з Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на користь держави судовий збір в сумі 212, 44 грн.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, у який просить скасувати постанову і прийняти нове рішення , в частині виплати одноразової допомоги в сумі 20431, 60 грн. задовольнити, а в частині виплати моральної шкоди - відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату , час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися .

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги , вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та оргзчи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 03.05.1993 року по 29.02.2008 року, коли його було звільнено в запас через обмежений стан здоров'я, що підтверджується витягом з наказу № 36 о/с від 25.02.2008 року .Сума ,несплаченої на момент розгляду справи , одноразової допомоги при звільненні з ОВС на пенсію ОСОБА_1 І С. становила 20431 грн. 60 коп.

Згідно із п.10 Постанову КМ України, від 17.07.1992, № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду 1-ої інтсанціїї, що грошова допомога, яка не була виплачена ОСОБА_1 при звільненні з органів УВС підлягає стягненню в повному об'ємі.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , заподіяного внаслідок порушення його прав .Моральна шкода може складатися в душевних стражданнях, які особа понесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої .

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань , з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин(характеру й тривалості страждань , стану здоров'я потерпілого ,ваги заподіяної травми ,наслідків тілесних ушкоджень ,істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин ,намірів з якими діяла особа ,що спричинила шкоду)

Відповідно до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року «Про внесення змін і доповнень у Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справах про відшкодування морального ( нематеріального) шкоди»при розгляді справ про позовам про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями ,діями або бездіяльністю органа державної влади , місцевого самоврядування або їх посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень він підлягає відшкодуванню за рахунок держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1167 ЦК України ,моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду 1-ої інстанції щодо стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень з відповідача та доходить до висновку, що з урахуванням адекватності та виваженості відшкодування залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачці моральних страждань , відсутністю вини відповідача (так як заборгованість виникла у звязку недостатністю бюджетного фінансування) , тривалості страждань , істотності змушених змін у її життєвих і виробничих відносинах - позивач внаслідок невиплати не мав можливості користуватися вказаними коштами , як своєю власністю ,в відсутністю доказів щодо обґрунтованості більшого відшкодування - моральна шкода заподіяна позивачу підлягає відшкодуванню з державного бюджету у розмірі 100 грн.(сто гривень) , так як сам факт визнання судом неправомірності дії є також відповідною компенсацією заподіяної моральної шкоди..

Відповідно до ч. 2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду .

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що є підстави для зміни постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2008 року у частині розміру та джерел відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.2 ч.1. ст.198, 201, ч.2 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління внутрішніх справ України в Миколаївській області задовольнити частково , постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2008 року змінити ,виклавши четвертий абзац резолютивної частини, у наступній редакції:.

«Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 гривень».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , однак, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя :

Судді: