Справа № 404/276/16-а
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/276/16-а
Номер провадження 2-а/404/75/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому позовні вимоги, з врахуванням заяви (вх. № 3727 від 05.02.2016 року, а.с. 24-25), викладені наступним чином:

визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладену в листі від 18.12.2015 року № 108/П-11;

визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді № 176202 від 18.01.2016 року;

зобов'язати відповідача здійснити з 01.12.2015 року перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Кіровоградської області № 138 від 01.12.2015 року, а саме: в розмірі 90% від заробітної плати судді в сумі 27284,40 грн., без обмеження граничного розміру, та виплатити заборгованість, що виникла на день перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з серпня 1988 року ОСОБА_1 працював на посаді судді апеляційного суду Кіровоградської області. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 року та наказу голови суду від 05.01.2015 року звільнений у відставку на підставі відповідної заяви та з 26.12.2014 року виключений зі складу суду. Стаж роботи позивача станом на дату звільнення становив 38 років 8 місяців 25 днів. З 06.01.2015 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, йому призначено щомісячне довічне грошове утримання із застосуванням відсотка розрахунку 60% від заробітної плати в сумі 24116,40 грн. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.09.2015 року розпорядження відповідача, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання, визнано протиправним та скасовано та зобов'язано призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітної плати в сумі 24116,40 грн., починаючи з 27.12.2014 року за період з 27.12.2014 року по день винесення рішення, з урахуванням раніше виплачених у цей період виплат. З 01.09.2015 року підвищився розмір суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про внесення змін до Державного бюджету України» від 17.09.2015 року. Позивач 11.12.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді з заявою про здійснення перерахунку належного ОСОБА_1 як судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставці довічного грошового утримання на підставі довідки № 138 від 01.12.2015 року, з урахуванням вищевказаної постанови суду. Проте, листом Управління відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, з врахуванням заяви (вх. № 3727 від 05.02.2016 року, а.с. 24-25) та просить їх задовольнити (а.с. 25).

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить супровідний лист (а.с. 22) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36). Подав до суду письмові заперечення (вх. № 5169 від 17.02.2016 року, 29), в обґрунтування яких зазначено, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке призначено на підставі Закону України «Про статус суддів». Загальний процент для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку становить 90 %, встановленого рішенням суду. Пункт 4 статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» містить норму прямої дії, згідно якої у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Інше Законом не передбачено. Для інших суддів не передбачено на законодавчому рівні проведення перерахунку взагалі. Позивач працював суддею апеляційного суду Кіровоградської області, а законодавець приймаючи Закон України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачив право інших суддів у відставці, окрім суддів Конституційного Суду України, на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Позовні вимоги є необґрунтовані, оскільки пунктом 5 розділу 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечені осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначають відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про національні банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України. Враховуючи неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в том числі спеціальних, на загальних підставах скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно по пенсійних справах з датою звернення починаючи з 01.06.2015 року, перерахунки пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не проводиться. В зв'язку з чим по суті позовних вимог позивач висуває позовні вимоги, які прямо суперечать вище зазначеним нормам. Крім того, Управління Пенсійного фонду України заперечує проти допуску рішення суду до негайного виконання. Згідно частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Враховуючи те, що предметом даного позову є визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, вважають, що правові підстави для застосування частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку відсутні оскільки не визначена сума боргу, що підлягає стягненню. Управлінням виконуються рішення суду, які набрали законної сили, в зв'язку з чим встановлення контролю за виконанням рішення суду є передчасним та недоцільним. В зв'язку з чим, позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року № 59-VІІІ ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставку. Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області від 05.01.2015 року, зі змінами відповідно до наказу від 05.01.2015 року (зі змінами, внесеними наказом від 19.01.2015 року), виключено з 26.12.2014 року суддю апеляційного суду Кіровоградської області Полежай Віктора Дмитровича зі складу суду, в зв'язку зі звільненням у відставку.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді № 169234 від 16.03.2015 року змінено дату первинного призначення позивачу щомісячного грошового утримання на 27.12.2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.09.2015 року, яка набрала законної сили 26.10.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді № 169234 від 16.03.2015 року, в частині визначення відсотка розрахунку утримання від заробітку. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітної плати в сумі 24116,40 грн., починаючи з 27.12.2014 року без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді виплатити заборговану частину щомісячного довічного грошового утримання за період з 27 грудня 2014 року по день винесення рішення, з урахуванням раніше проведених за цей період виплат (а.с. 7-10).

На звернення позивача про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 16-17) Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді листом за № 108/П-11 від 18.12.2015 року (а.с. 12-14) та рішенням по пенсійній справі № 176202 від 18.01.2016 року відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 26).

Згідно п.п. 1,2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті /вчинені/ вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За загальним правилом, установленим частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, окрім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130). Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Статус суддів у відставці та їх забезпечення визначено Законом України №2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пунктів 8, 11 частини 4, частини 6 статті 47 зазначеного Закону (у редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку) незалежність судді забезпечується зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Визначений Законом № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання суддів було змінено у зв'язку із набранням чинності Законом № 2453-VІ від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів». Разом з тим, залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 2453-VІ від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 3668-VI від 8 липня 2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру.

Рішенням № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VІ від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону № 3668-VI від 8 липня 2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, згідно з якими «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя».

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету міністрів ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

У пункті 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що частина третя статті 138 Закону № 2453-VІ від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону № 3668-VІ від 8 липня 2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VІ від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VІ від 8 липня 2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Оскільки за змістом пункту 4 Рішення № 3-рп/2013 воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За таких обставин у позивача виникло право на перерахунок призначеного щомісячного грошового довічного утримання.

Разом з тим, заперечення відповідача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки право позивача на щомісячне довічне грошове утримання суддів виникло 27.12.2014 року, а Закон, на який посилається відповідач, був прийнятий 02.03.2015 року і набув чинності лише 01.04.2015 року, а тому, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Більш того, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 суттєво звужують зміст і обсяг прав судді у відставці, суперечать конституційним нормам, передбаченим ст.ст. 8, 21, 22, 126 Конституції України, а тому, суд вважає, слід застосувати вищевказані норми Конституції, як норми прямої дії та застосувати норми статті 141 Закону України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, які ґрунтуються на Конституції і не суперечать їй.

За змістом частин 4, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді в сумі 27284,40 грн., починаючи з 01.12.2015 року, без обмеження граничного розміру, а відтак, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі.

Згідно ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд вважає за необхідне зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді подати в 20-денний строк звіт про виконання судового рішення, з дня набрання ним законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 160-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, викладену в листі від 18.12.2015 року № 108/П-11.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді від 18.01.2016 року № 176202 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді в сумі 27284,40 грн., починаючи з 01.12.2015 року, без обмеження граничного розміру та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Допустити до негайного виконання постанову суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на користь ОСОБА_1 (що проживає за адресою: АДРЕСА_1 551,20 грн. понесених судових витрат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді подати в 20-денний строк звіт про виконання судового рішення, з дня набрання ним законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Л. Д. Кулінка