Справа № 826/11517/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2016 р. м. Київ К/800/63139/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Донця О.Є.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників: позивача: Суслікова Ю.А., відповідача: Марініча А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою Театрально-концертного закладу культури "Київський академічний театр українського фольклору "Берегиня" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі за позовом Театрально-концертного закладу культури "Київський академічний театр українського фольклору "Берегиня" до Державної фінансової інспекції в місті Києві, заступника начальника Державної фінансової інспекції в м. Києві Єфименко С.М., про визнання дій та вимоги протиправними,

в с т а н о в и л а:

Театрально-концертний заклад культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в місті Києві, заступника начальника Державної фінансової інспекції в м. Києві Єфименко С.М. про визнання такими, що не підлягають виконанню пункти 6, 7 вимоги від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю пунктів 6, 7 вимоги від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886 як таких, що прийнято на підставі помилкових висновків щодо необґрунтованої виплати директору театру та його заступнику надбавки за складність та напруженість в роботі, а також помилкових висновків щодо незаконної виплати коштів на оплату додаткових відпусток.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Театрально-концертний заклад культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцію у місті Києві проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Театрально-концертного закладу культури "Київський академічний театр українського фольклору "Берегиня" за період 01.10.2009 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт ревізії від 11.02.2014 №04-30/263.

Ревізією встановлено, що в порушення пункту 3 наказу Міністерства культури і туризму України «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» від 18.10.2005 №745, розділу 4 «Оплата праці Колективного договору на 2010-2013», позивачем здійснювалось нарахування та виплата оплати надбавки за складність та напруженість в роботі директору та заступнику директора підприємства на підставі наказів по Театру, без рішення органу вищого рівня Департаменту культури КМДА, внаслідок чого в період з 01.01.2011 по 31.12.2013 завдано матеріальну шкоду (збитки) державі на загальну суму 204,31 тис грн.

Ревізією також встановлено, що в порушення норм статті 216 Кодексу законів про працю та статті 15 Закону України «Про відпустки», абзацу «а» пункту 1 Порядку, тривалості та умов надання щорічних відпусток працівникам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, де навчальний процес має свої особливості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.06.1997 №634, в березні-квітні 2012 року незаконно витрачено кошти на оплату додаткової відпусток, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на загальну суму 3,42 тис грн.

На підставі акту ревізії відповідачем винесено вимогу від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886 пунктом 6 якої від позивача вимагається відшкодування збитків в сумі 204,3 тис. грн.. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України та повернути до бюджету міста Києва; пунктом 7 вимагається відшкодування збитків в сумі 3,42 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України та повернути до бюджету міста Києва.

Вказуючи на протиправність пунктів 6, 7 вимоги від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886, Театрально-концертний заклад культури «Київський академічний театр українського фольклору «Берегиня» звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності пунктів 6, 7 вимоги Державної фінансової інспекції у місті Києві від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886 як таких, що сформовано на підставі обґрунтованих висновків акту ревізії щодо порушення позивачем вимог законодавства при виплаті директору позивача та його заступникам надбавки без рішення органу вищого рівня, а також при оплаті додаткових відпусток працівникам підприємства.

Колегія суддів, погоджуючись із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважає при цьому за необхідне зазначити наступне.

За змістом Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011 Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», відповідно до яких органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а14.

У справі, що розглядається, пунктом 6 вимоги від 04.03.2014 №26-04-14-14/2886 позивача зобов'язано відшкодувати збитки в сумі 204,3 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, та повернути до бюджету міста Києва; пунктом 7 вимоги позивача зобов'язано відшкодувати збитки в сумі 3,42 тис. грн. в порядку визначеному ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України та повернути до бюджету міста Києва.

Тобто, Державною фінансовою інспекцією у місті Києві за результатами проведеної ревізії вказано на факт заподіяння збитків державі та визначено їхній розмір.

Враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово у судовому порядку, виходячи з того, що правильність обчислення збитків має перевірятися судом, який розглядає позов про їх стягнення, колегія суддів, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на передчасність захисту прав позивача у заявлений ним спосіб, у зв'язку з чим погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Театрально-концертного закладу культури "Київський академічний театр українського фольклору "Берегиня" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: