Справа № 826/21963/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2016 року № 826/21963/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Голосіїво - будінвест», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійним свідоцтва.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі також - відповідач), треті особи: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Голосіїво - будінвест», ОСОБА_2, в якому просила:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. № 23404136 від 04.08.15р. та визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 04.08.15р. на АДРЕСА_1 загальною площею 336,1 м.кв. на ОСОБА_2 Видавник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києва;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень інд. № 25323884 від 16.10.15р. та визнати недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 16.10.15р. на АДРЕСА_1 загальною площею 336,1 м.кв. на ОСОБА_2 Видавник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції м. Києва;

- покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що незважаючи на дію чинного інвестиційного договору від 27.10.2005 №39/16, ОСОБА_2 без дозволу позивача, проводила ремонтні роботи в приміщенні горища у АДРЕСА_1, а в подальшому зареєструвала право власності на реконструйований об'єкт, що у свою чергу є незаконним та порушує права та інтереси позивача, з огляду про що позов просила задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на необґрунтованість та безпідставність та зазначив, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі та у межах наданих повноважень, з огляду про що у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа - Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація надала до суду письмові пояснення, у яких остання підтвердила факт укладення з позивачем договору №39/16 від 27.10.2005.

Третя особа - ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи надавала усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, у яких зазначала про правомірність дій державного реєстратора щодо здійснення реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, з огляду про що наполягала на законності рішень № 23404136 від 04.08.15р. та № 25323884 від 16.10.15р. та як наслідок відсутність підстав для їх скасування.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що Рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 27.10.2005 № 39/16 «Про залучення інвесторів до переобладнання горищ будинків та заміни дахів на мансардні поверхи у будинках Голосіївського району м. Києва» було визнано громадянку ОСОБА_1 інвестором по переобладнанню горищного приміщення площею 1000 кв. м. у будинку АДРЕСА_3.

Пунктом 2 вищевказаного рішення було надано згоду на відчуження з комунальної власності і передачу у власність ОСОБА_1 мансардного приміщення площею 1000 кв. м. у будинку АДРЕСА_3 та укладено між інвестором, Голосіївською районною в місті Києві радою та КП «Голосіїво - будінвест» Інвестиційний контракт № 97 від 18.11.2005 «Про переобладнання горища житлового будинку АДРЕСА_3 та заміни даху на мансардний поверх».

За умовами вказаного договору, Інвестор за власні кошти забезпечує здійснення переобладнання горища житлового будинку АДРЕСА_1 у мансардний поверх у межах площі, зазначеної п. 1.1. контракту та на умовах контракту.

Згідно з вимогами п. 5.2 договору дія інвестиційного контракту припиняється при умові повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В подальшому, Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві замовнику будівництва - ОСОБА_1 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_3 №КВ 11 від 16.04.2015.

Водночас, зі змісту долученої до матеріалів справи копії листа від 07.09.2015 №10/26-11/0709/10, слідує, що Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві замовнику будівництва - гр. ОСОБА_2 було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 №КВ 56 від 23.10.2014.

Крім того, за наслідком розгляду звернення ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, листом від 31.08.2015 №10/26-91/3108/10 Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві, повідомив серед іншого, проте, що під час виїзду на АДРЕСА_3 встановлено, ведення будівельних робіт із реконструкції квартири та переобладнання частини горища під житлові приміщення; однак оскільки з метою проведення перевірки доступ до квартири був обмежений, відповідальні особи були відсутні, провести належним чином не вдалось за можливе.

Приймаючи до уваги наведені обставини, позивач стверджувала про протиправність рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з огляду про що позов просила задовольнити.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Разом з тим, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає Інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Водночас, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( №863).

Разом з тим, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Як встановлено відповідно до ст. 19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: - договорів, укладених у порядку, встановленому законом; - свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; - свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; - рішень судів, що набрали законної сили; - інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пункту 49 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: - документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; - технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; - письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); - документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 30.07.2015 р. звернулася до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була зареєстрована в базі даних заяв і запитів за № 12601401 про що свідчить копія картки прийому заяви № 23292316 наявна в матеріалах справи. Разом із заявою було подано ряд документів, серед яких: - копія паспорта громадянина України та ІНН; технічний паспорт та його копія; - витяг та його копія, серія та номер: 35046021, виданий 02.08.2012, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна; договір дарування та його копія; - витяг та його копія, серія та номер: 11543742, виданий 07.07.2012, видавник: посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А.; - декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: б/н, виданий 22.07.2015, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві; - згода та її копія, серія та номер: кв. 49, виданий 30.07.2015; - згода та її копія, серія та номер: кв. 55, виданий 30.07.2015; згода та її копія, серія та номер: кв. 50, виданий 30.07.2015; згода та її копія, серія та номер: б/н, виданий 30.07. 2015.

За результатом розгляду вказаних документів, 04.08.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дворак Русланом Володимировичем, проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Оскільки в ході судового розгляду справи підтверджено, що заявником був поданий весь пакет документів, який необхідний для державної реєстрації реконструйованого майна, у суду відсутні правові підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23404136 від 04.08.15р.

Також матеріали справи свідчать, що 09.10.2015 ОСОБА_2 подано заяву №13732877 про державну реєстрацію права власності, до якої останньою було подано: - копія паспорта України та ІНН; - технічний паспорт та його копія; - свідоцтво про право власності та його копія, серія та номер НОМЕР_1, видавник: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, серія та номер 41739918, видавник: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; - декларація про готовність об'єкта до експлуатації, та його копія від 30.09.2015, видавник: Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві; - чотири заяви на згоду від 22.07.2015.

За результатом розгляду вказаних документів, відповідачем 16.10.2015 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №25323884.

Однак, як стверджує позивач, документи, які подавались державному реєстратору ОСОБА_2 є підробленими, що підтверджується листами від 07.09.2015 №10/26-11/0709/10, від 31.08.2015 №10/26-91/3108/10 та листом Голосіївського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 05.11.2015 №53/к-3045.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, підробка документів, згідно ст. 358 Кримінального кодексу України, є кримінально караним діянням, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність. Однак, позивачем не надано доказів існування відповідного вироку суду за фактом підробки документів, про фальсифікацію яких остання стверджує.

Більш того, зі змісту норм процесуального законодавства слідує, що предметом судового розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва не може бути, дослідження питань щодо достовірності даних, викладених у деклараціях про готовність об'єкта до експлуатації та про готовність об'єкта до експлуатації, технічному паспорті; фактичних обставин їх прийняття чи то встановлення факту не існування вказаних документів, оскільки це виходить за рамки адміністративного судочинства та не є предметом доказування у даній справі.

Також суд вважає за доцільне зазначити проте, що законодавство не надає повноважень державному реєстратору на предмет здійснення заходів щодо перевірки фактичного прийняття чи неприйняття тим чи іншим суб'єктом рішень при здійсненні останнім своїх завдань та функцій. За таких обставин, державний реєстратор при розгляді заяви про державну реєстрацію права власності не зобов'язаний запитувати у суб'єктів щодо видавали/ приймали правовстановлюючі документи, чи інші документи, які є необхідними для проведення реєстраційних дій і подаються заявником, інформацію на предмет їх достовірності.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за правдивість інформації, яка міститься в документах, поданих для державної реєстрації права власності несе заявник.

При цьому, вичерпний перелік обставин, що можуть бути підставою відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлений ст. 24 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до частини першої статті 24 наведеного Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивачем не наведено, а судом не встановлено обставин, що у спірних правовідносинах свідчили про наявність у державного реєстратора підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень на оспорюване позивачем майно.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Керуючись ст. ст. 69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Качур