Справа № 2а-8391/11
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2а-8391/11
провадження № 2-а/753/199/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2011 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання неправомірною відмови у нарахуванні та виплаті в повному обсязі щомісячного підвищення до пенсіїта зобов'язання провести нарахування та виплату недоплаченого щомісячного підвищення до пенсіївідповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за вікомз урахуванням індексації за період з 1 січня 2006 р. по теперішній час в розмірі 7559,70 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що є дитиною війни, а тому відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2006 р. вона має право на отримання щомісячної державної соціальної допомогив розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Дізнавшись про обмеження її прав шляхом прийняття окремих неконституційних нормативних актів, вона звернулася до відповідача з вимогою про нарахування та виплату недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії, проте перерахунок належних їй виплат здійснено не було, що змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала письмові заперечення на позов. На обґрунтування заперечень послалась на положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в чинній редакції, положення бюджетних законів та постанову Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», відповідно до яких підвищення, встановлене ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач в судове засідання не з'явився, а представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву, письмові докази та заперечення на позов, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та має соціальний статус «дитина війни», що підтверджується паспортом та пенсійним посвідченням(а.с. 5, 6).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції Закону від 18.04.2004 № 2195-IV, чинній на час виникнення спірних відносин, надалі - Закон 2195-IV), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Проте частиною третьою цієї статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

П. 14 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Кабінету Міністрів України було доручено у тримісячний термін з дня опублікування цього Закону підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законів України у відповідність із цим Законом; у шестимісячний термін привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; у шестимісячний термін із дня опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти і забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їхніх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Однак вимоги п. 14 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були виконані не повністю, зокрема закони України у відповідність із цим Законом приведені не були, як і нормативно-правові акти центральних органів влади.

Судом встановлено, що зв'язку з цим у 2011 р. при обчисленні позивачу підвищення до пенсії як дитині війни відповідач не застосовував зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком, а виплачував позивачу підвищення до пенсії у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - постанова КМУ № 530), п. 8 якої передбачав підвищення пенсій особам, що мають статус дітей війни, у розмірі 10% прожиткового мінімуму для непрацездатних.

Відтак у вказаний період відповідач виплачував позивачу підвищення до пенсії у менших розмірах, аніж встановлено ст. 6 Закону 2195-IV.

Даючи оцінку правомірності застосування при визначенні розмірів підвищення до пенсії дітям війни положень постанови КМУ № 530, суд враховує, що Закон 2195-IV має вищу юридичну силу у порівняні з постановами Кабінету Міністрів України, а отже саме Закон є пріоритетним у застосуванні.

14 червня 2011 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 р.

П. 7 ч. 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 р. норми і положення статті 6 Закону 2195-IV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На реалізацію наведеного положення Закону України «Про внесення змін до «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 прийнята постанова «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» № 745 (набрала законної сили з 23.07.2011), яка діяла до 1 січня 2012 р. П. 6 цієї постанови встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

28.12.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (далі - постанова КМУ № 1381), яка набрала чинності з 1 січня 2012 р. Відповідно до п. 4 постанови КМУ № 1381 дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», які відповідно набрали чинності з 1 січня 2012 р. та з 1 січня 2013 р., також містили норми, відповідно до яких положення 6 Закону 2195-IV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції, яка набрала чинності з 1 січня 2014 р., не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р. пряме застосування Закону 2195-IV, зокрема ст. 6 цього Закону, якою визначено розмір підвищення до пенсії дітям війни.

В подальшому згідно із Законом № 1622-VII від 31.07.2014 р., який набрав чинності 16 серпня 2014 р., Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктом 6-7, згідно з яким норми і положення ряду законів, в тому числі і ст. 6 Закону 2195-IV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Законом № 76-VIII від 28 грудня 2014 р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до ст. 6 Закону 2195-IV були внесені зміни, відповідно до яких дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Зазначений Закон набрав чинності з 1 січня 2015 р.

Розв'язуючи зазначений спір суд враховує, що Закони України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет на 2014 рік» та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 р. прийняті пізніше, ніж Закон 2195-IV, неконституційними ці закони не визнавалися і у встановленому законом порядку не скасовувалися, а отже вони є чинними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як розтлумачив Конституційний суд України у рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 Кабінет Міністрів України відповідно до ст. 96, 97, 113, 116 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і ефективне здійснення ним своїх повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. При цьому державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи дію закону в часі та застосовуючи принцип пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше, суд вважає, що в період з 19 червня 2011 р. по 31 грудня 2013 р. та починаючи з 16 серпня 2014 р. і по цей час відповідач правомірно нараховував (нараховує) позивачу як дитині війни підвищення до пенсії у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

По 18 червня 2011 р. та у період з 1 січня по 15 серпня 2014 р. правове регулювання правовідносин щодо виплати підвищення до пенсії дітям війни іншими законами, окрім Закону 2195-IV, не здійснювалося.

Будь-яким іншим законом, окрім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, у зв'язку з чим відсутні підстави не застосовувати для розрахунку підвищення до пенсії дітям війни у вказаний період розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 вищевказаного Закону.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у період з 20 квітня по 18 червня 2011 р. та з 1 січня по 15 серпня 2014 р. (з урахуванням ухвали від 18 лютого 2016 р. про залишення позову в частині без розгляду) відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу як дитині війни підвищення до пенсії у розмірах, встановлених ст. 6 Закону 2195-IV.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 122, статтями 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсіїдитині війни за період з 20 квітня2011 р. по 18 червня 2011 р. та з 1 січня 2014 р. по 15 серпня 2014 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії дитині війни згідно положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 20 квітня2011 р. по 18 червня 2011 р. та з 1 січня 2014 р. по 15 серпня 2014 р., з урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: