Справа № 2а-1670/4358/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Київ К/9991/80079/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Красницької-Келембет А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2012

у справі № 2а-1670/4358/12

за позовом Колективного підприємства «Завод залізобетонних виробів №1»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2012, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ Полтавської області ДПЧС від 12.01.2012 № /0 та від 02.04.2012 № /341. У задоволенні позову відмовлено.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Полтавської області Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову повністю. Посилається на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку КП «Завод залізобетонних виробів № 1» з питань взаємовідносин з ТОВ «Будінвестсервіс» за період з 01.01.2008 по 31.12.2010 та з ТОВ «Моноліт Інвест» за період з 01.12.2010 по 31.01.2011.

На підставі акта перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 12.01.2012 № /81 про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 1061460 грн. за основним платежем та в сумі 265365 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та податкове повідомлення-рішення від 12.01.2012 № /82 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 385985 грн. за основним платежем та в сумі 192992,5 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.01.2012 № /82 це рішення скасовано в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 96496,25 грн., а тому згідно з п. 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України є відкликаним. У зв'язку з цим відповідачем складено нове податкове повідомлення-рішення від 02.04.2012 № /341 про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 385985 грн. за основним платежем та в сумі 96496,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість слугували висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР та пп. 7.2.1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що полягало у неправомірному віднесенні до складу валових витрат та податкового кредиту витрат та податку на додану вартість відповідно за операціями з придбання щебеню фракції 5/25, 5/20, 20/40 та піску річного у ТОВ «Будінвестсервіс» та металопродукції у ТОВ «Моноліт-Інвест», реальне вчинення яких заперечується відповідачем з посиланням на висновки, викладені в актах невиїзних перевірок цих контрагентів.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на прибуток валових витрат слід застосовувати положення ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, а податкового кредиту - положень п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

За умови реального здійснення платником податків (покупцем) господарських операцій з придбання товару (послуг), які призвели до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, за відсутністю з боку такого платника порушення вимог наведених норм закону при формуванні валових витрат та податкового кредиту, підстави для позбавлення його права на зазначені витрати та кредит відсутні.

Висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару мають підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Платник податків (покупець товарів) не має обов'язку та повноважень здійснювати на час вчинення операцій та після вчинення операцій контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та оподаткування і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит за зафіксовані контролюючим органом порушення продавця.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сплачених (нарахованих) витрат та податку на додану вартість.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Висновки податкового органу про нереальність господарських операцій зроблені без дослідження обставин щодо фактичного їх вчинення, в т.ч. без дослідження первинних документів, складених щодо таких операцій.

Судами попередніх інстанцій належно досліджено питання щодо фактичного придбання позивачем товарів у ТОВ «Будінвестсервіс» та ТОВ «Моноліт-Інвест» в межах господарської діяльності, в результаті чого достовірно встановлено, що операції реально були вчинені, підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які оцінені судами як такі, що відповідають дійсності. Зокрема, судами досліджені копії договорів, рахунків, накладних, видаткових та податкових накладних, платіжних доручень, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, рахунків-фактур, матеріальних звітів, актів приймання виконаних робіт, журналів ордерів.

Судами також встановлено, що отриману від ТОВ «Моноліт Інвест» арматуру позивач використовував для виготовлення залізобетону. Метал позивач використав для виготовлення паль згідно з нормами, закладеними проектними рішеннями на виготовлення цих виробів. Отриманий від ТОВ «Будінвестсервіс» пісок та щебінь позивач використовував для виготовлення залізобетонних виробів та товарного бетону.

На підставі копій накладних, податкових накладних, довіреностей судами встановлено, що виготовлену продукцію позивач реалізовував ТОВ «Промхімбуд», ТОВ «Хортиця», ТОВ «Інвестбуд-5», ТОВ «Дорбудмонатаж», ДП Фірма «Укртатнафтасервіс», ТОВ «Інвестдорбуд-4», ПП ОСОБА_4, ДП «Промспецбуд», ЗАТ «Спецбуд», ВАТ «Донбасатоменерго», ТОВ «Кременчук Житлобуд», ТОВ «Юлір», ДП КСУ-626, Гідроспецфундаментнбуд, ДП «Промспецбуд», ПП «Вектра Плюс», ПП БФ «Каріатида», ТОВ «Комсомольський Укрсплав», ВАТ «Крюківський вагонобудівний завод», ЗАТ «Бетон», ЗАТ «Глобинський елеватор», ПП «Престо-буд», ЗАТ «Птахофабрика Росія», ТОВ «Грейн Інвейшн Системз», ТОВ «Агрофірма «Добробут», ТОВ «Сільгосппродукт», ТОВ «Верес», ВАТ «Южспецбуд», ТОВ «ВКП «Котлогаз», ФОП ОСОБА_5, ЗАТ «Харківфундаментспецбуд», ЗАТ «Крюківбудтехмонтаж», ТОВ «Пожежне спостереження», НДП «Фероліт», ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Максимум».

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушень позивачем при формуванні валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість вимог норм законів, на які вказував податковий орган в акті перевірки.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами норм матеріального права, на якій вказує відповідач в касаційній скарзі.

Враховуючи наведене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун