Справа № 826/17888/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/800/30383/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судових засідань за участю представників позивача третьої особи ОСОБА_1 Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О., ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчук Крістіни Миколаївни, Державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Корюк Тетяни Василівни, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 пред'явила позов до державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Сипчук К.М. про (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13060560 від 15 травня 2014 року, прийнятого державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Сипчу К.М., державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 27 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13060560 від 15 травня 2014 року на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В., про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчук К.М.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року в частині задоволення вимог позивача ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13060560 від 15 травня 2014 року на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В., про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного 25 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Коноваловою Е.А. за реєстровим номером № 3965, ОСОБА_8 (прізвище змінено після одруження на ОСОБА_8) отримала від ОСОБА_1 у позику гроші у сумі 302500,00 грн., що еквівалентно 37531 доларів США, зі строком повернення не пізніше 25 лютого 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання відповідно до договору іпотеки, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Київського міського округу Коноваловою Е.А. за реєстровим номером № 3965 Іпотекодавець (позивач) передала Іпотекодержателю (третій особі) в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4.1 Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя передбачено, що право власності на квартиру виникає у Іпотекодержателя після виникнення відкладальної обставини, визначеної в пункті 6.2 цього договору або у випадку несплати Іпотекодавцем одного із платежів згідно графіку по Договору позики.

Пунктом 6.2 вказаного договору передбачено, що сторони домовилися, що права і зобов'язання Сторін за цим договором (крім зазначених в пунктах 3.2 та 6.3 цього договору) виникають з моменту виникнення у Іпотекодержателя права на звернення стягнення на Предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання, тобто на 31 день після документально підтвердженого надіслання на адресу Іпотекодавця та Позичальника письмової Вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет Іпотеки у разі не виконання зазначеної вимоги у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Одночасно з іпотечним договором між позивачем та третьою особою було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до витягу № 21747771 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 15 травня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Сипчук К.М., державним реєстратором Державної реєстраційної служби України Корюк Т.В. прийнято рішення № 13060560 про державну реєстрацію на праві приватної власності квартири, яка була предметом іпотеки.

Підставою для реєстрації був договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, виданий 25 листопада 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим номером № 3966.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що приймаючи до уваги те, що позивачем заперечується підписання заяви-претензії, у той час коли суду першої інстанції не надано оригіналу вказаного документу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що порядок державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки дотримано не було. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13060560 від 15 травня 2014 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що Державний реєстратор реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. не приймала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а лише вносила запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому позовні вимоги до державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. є не обґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції зазначив, що пунктом 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачена можливість подання саме копій відповідних документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку реєстрації прав на нерухоме майно є необґрунтованими, оскільки відповідач діяв в межах та у спосіб, встановлений законодавством.

Крім того, безпідставними є сумніви суду першої інстанції щодо існування оригіналу заяви № 3704, оскільки зазначену заяву викладено на Спеціальному нотаріальному бланку, дійсність якого перевірялась нотаріусом при вчиненні зазначеної нотаріальної дії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» (далі - Порядок взаємодії) у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Згідно з Порядком взаємодії, протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Пунктом 6 Порядку взаємодії передбачено, що орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, забезпечує, зокрема, внесення запису про державну реєстрацію на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру; відкриття реєстраційної або облікової справи в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» для проведення державної реєстрації прав, заявник до органів державної реєстрації подає відповідну заяву, яка в порядку черговості її надходження реєструється в базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Моментом прийняття заяви вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Згідно пункту 22 Порядку державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав. Пунктом 23 Порядку визначено, що датою і часом державної реєстрації речових прав вважаються дата і час реєстрації заяви в базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

При цьому, згідно з пунктом 13 Порядку № 868 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1.1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Із системного аналізу зазначених норм колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що для державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена можливість подання копій відповідних документів.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність доводів суду першої інстанції щодо відсутності оригіналу заяви № 3704, оскільки зазначену заяву викладено на Спеціальному нотаріальному бланку, дійсність якого перевірялась нотаріусом при вчиненні зазначеної нотаріальної дії.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального права та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки пунктом 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачена можливість подання саме копій відповідних документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 13060560 від 15 травня 2014 року діяв в межах та у спосіб, встановлений законодавством.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: