Справа № П/811/342/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ К/800/2333/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О.І., Сіроша М.В.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за позовом Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Новоукраїнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Новоукраїнська ОДПІ) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) в якому просить стягнути податковий борг.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ФОП ОСОБА_4 подав касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року та прийняти нове рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_4 5 відсотків від розміру податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 8342,45 грн. та 5 відсотків від розміру податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб в сумі 270,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Податковим органом було проведеної документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року. За результатами перевірки складено акт №304/1710/НОМЕР_1 від 27 листопада 2012 року.

На підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 25 грудня 2012 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 250274,01 грн. та №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8127,00 грн.

ФОП ОСОБА_4 оскаржив зазначені податкові повідомлення рішення в судовому порядку, проте постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року, у задоволенні позову відмовлено. Постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 травня 2013 року набрала законної сили 20 листопада 2013 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до особового рахунку, за відповідачем рахується переплата з податку на додану вартість у сумі 1013,60 грн. та пеня у сумі 37763,10 грн., у зв'язку з чим, заборгованість з податку на додану вартість становить 287023,51 грн., крім того, 09 січня 2014 року відповідач подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, якою самостійно визначив суму з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 217,54 грн., згідно з особовим рахунком, за відповідачем рахується переплата з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2624,89 грн. отже, заборгованість з податку з доходів фізичних осіб становить 4365,15 грн.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктами 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судами попередніх інстанцій зазначено, що у зв'язку з несплатою ФОП ОСОБА_4, у встановлені строки, податкових зобов'язань, Новоукраїнською ОДПІ прийнята податкова вимога №409-25 від 20 жовтня 2014 року, яка того ж дня отримана відповідачем. Таким чином, відповідач має податкову заборгованість до бюджету на суму 291388,66 грн., яка виникла через несплату узгоджених зобов'язань.

Крім того судом апеляційної інстанції зазначено, що посилання відповідача на неузгодженість податкових повідомлень рішень на підставі оскарження їх до суду за нововиявленими обставинами, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» №63-VIII від 25 грудня 2014 року не приймаються до уваги, оскільки ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року заяву ФОП ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 травня 2013 року у справі №811/348/13-а щодо оскарження податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що позовні вимоги Новоукраїнської ОДПІ, є правомірними та підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовним вимог Новоукраїнської ОДПІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.В. Сірош