Справа № 404/8905/15-а
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/8905/15-а
Номер провадження 2-а/404/61/16
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді, по якому просить:

- Визнати протиправним дії і рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді про відмову в призначенні пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991;

- Визнати наявність спеціального трудового стажу роботи для призначення пенсії за вислугу 20 років працівників прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991), який фактично є 22 роки 01 місяць 16 днів та складається із: - строку проходження строкової військової служби з 13.11.1987 по 20.07.1989, що дорівнює 1 рік 7 місяців 24 дні; з часу роботи державним податковим інспектором Державної податкової інспекції по м. Олександрії з 04.10.1993 по 31.05.1994, а саме 7 місяців 21 день; половини строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.01.1993 по 03.07.1997, тобто 1 рік 11 місяців 16 днів; - часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 03.07.1997 по час звернення 29.05.2015, що складає 17 років 10 місяців 26 днів;

- Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді призначити пенсію за вислугу 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.05.2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді із заявою. Листом від 11.06.2015 року № 5604/04-20 УПФУ в м. Кіровограді йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років у зв`язку із тим, що його загальний стаж роботи, який дає право на зазначений вид пенсії становить 19 років 06 місяців 07 днів, а необхідно 22 роки. Відмовивши у призначенні пенсії за вислугою років, УПФУ в м. Кіровограді до загального стажу, який дає право на такий вид пенсії враховано не повний строк його роботи в органах прокуратури України та строкової служби в збройних силах, при цьому необґрунтовано не було зараховано до вказаного стажу роботи, строк роботи на посаді державного службовця в Державній податковій інспекції Кіровоградської області, а також половину строку навчання в Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого. Крім того УПФУ в м. Кіровограді не вірно зроблені висновки, що загальний стаж роботи для призначення йому зазначеного вище виду пенсії на момент звернення повинен бути не менше 22 років. Працюючи на прокурорських посадах в органах прокуратури України, зокрема прокуратурі Кіровоградської області з 03.07.1997 року по 29.05.2015 року - по час звернення до УПФУ в м. Кіровограді, він мав безперервний стаж роботи в прокуратурі 17 років 10 місяців 26 днів. В період з 13.11.1987 по 20.07.1989 року, тобто 1 рік 7 місяців 24 дні, він проходив строкову військову службу в збройних силах, військова частина 13786 м. Бориспіль Київська область. Загальний стаж роботи у вказаний вище період, в органах прокуратури України та строк військової служби, складає 19 років 6 місяців 20 днів, що є на 13 днів більше, ніж це обраховано УПФУ в м. Кіровограді. Також, УПФУ в м. Кіровограді залишено поза увагою і не включено до обрахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи на посаді державного службовця з 04.10.1993 по 31.05.1994 терміном 7 місяців 21 день. У зазначений період він працював на посаді державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по м. Олександрії Кіровоградської області. На час роботи в Державній податковій інспекції по м. Олександрії, він мав вищу освіту, яку отримав в період з 1986 по 1992 рік в Кіровоградському вищому льотному училищі Цивільної Авіації. Тобто, з жовтня 1993 по травень 1994 років він працював на посаді первинної структурної одиниці апарату державного органу, передбаченої штатним розписом, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, суть яких полягала у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, маючи при цьому вищу освіту. Також, з вересня 1993 по лютий 1998 він навчався в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на заочному факультеті, яку закінчив здобувши кваліфікацію юриста за освітнім рівнем спеціаліста, отримавши вищу юридичну освіту. Той факт, що під час заочного навчання в юридичній академії, він одночасно працював у Виробничо-комерційно-юридичній фірмі «Прометей», де сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду України із отриманої ним заробітної плати, не може негативно впливати на вирішення питання про зарахування половини строку навчання до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, оскільки по-перше: такі обмеження не передбачені законом взагалі, та по-друге: повинні розглядатись тільки в контексті на власний розсуд реалізації свого права самим громадянином при виборі одного виду пенсії, коли особа має одночасно право на декілька видів пенсії в розумінні ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Строк його навчання у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого не враховуючи одночасно 7 місяців 15 днів праці в прокуратурі м. Олександрії з 03.07.1997 року, складає 3 роки 11 місяців 02 дні, з яких відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 1991 р., підлягає зарахуванню у його стаж, який дає право на пенсію за вислугою років працівникам прокуратури половина строку навчання, а саме 1 рік 11 місяців 16 днів. На момент його звернення до УПФУ в м. Кіровограді за призначенням пенсії за вислугу років, тобто на 29.05.2015 його стаж для обчислення пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 1991 є 22 роки 01 місяць 27 днів та складається із: - строку проходження строкової військової служби - з 13.11.1987 по 20.07.1989, що дорівнює 1 рік 7 місяців 24 дні; часу роботи державним податковим інспектором Державної податкової інспекції по м. Олександрії з 04.10.1993 по 31.05.1994, а саме 7 місяців 21 день; половини строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.01.1993 по 03.07.1997, тобто 1 рік 11 місяців 16 днів; часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 03.07.1997 по час звернення 29.05.2015, що складає 17 років 10 місяців 26 днів. УПФУ в м. Кіровограді на порушення його конституційних прав залишено поза увагою, що він розпочав свою роботу в органах прокуратури України 03.07.1997 року. В цей час і протягом 14 років моєї роботи в прокуратурі діяли положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 1991 p., якими гарантувалось право виходу на пенсію за вислугою років при певному стажі роботи 20 років. На день звернення до УПФУ в м. Кіровограді, він мав такий стаж, який складає 22 роки 7 місяців. Працевлаштувавшись в 1997 році і працюючи до жовтня 2011 року, 14 років в органах прокуратури України на прокурорських посадах, він мав переконання в реалізацію і непорушність свого права на пільгу гарантовану Конституцією і законом, щодо можливості виходу на пенсію за вислугою 20 років, що враховуючи фізичні і моральні навантаження в такій роботі, в тому числі, було вирішальним при прийнятті рішення присвятити більшість часу свого життя державній службі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 90 відсотків суми місячної чинної заробітної плати.

Листом від 11.06.2015 р. № 5604/04-20 УПФУ в м. Кіровограді відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років у зв`язку із тим, що його загальний стаж роботи, який дає право на зазначений вид пенсії становить 19 років 06 місяців 07 днів, а необхідно 22 роки.

Як вбачається з копії довідки № 4070 від 24.09.2014 р. виданої Кіровоградською льотною академією національного авіаційного університету, ОСОБА_1 , 1969 р.н., навчався в Кіровоградському вищому льотному училищі цивільної авіації на факультеті льотної експлуатації з 01.09.1986 р. по 28.06.1987 р. (наказ про академічну відпустку з 29.06.1987 р. у зв`язку з призивом на строкову службу від 09.06.1987 р.). Після академічної відпустки продовжив навчання в Кіровоградському вищому льотному училищі цивільної авіації на факультеті льотної експлуатації з 01.09.1989 р. по 11.08.1992 р. (а.с.63).

Як вбачається з копії довідки № 4847/10/11-26-04-13 виданої Олександрійською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, ОСОБА_1 працював в державній податковій інспекції по м. Олександрії на посаді державного податкового інспектора у період з 01.10.1993 р. по 31.05.1994 р. (а.с.77).

З вересня 1993 р. по лютий 1998 р. ОСОБА_1 навчався в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на заочному факультеті, яку закінчив здобувши кваліфікацію юриста за освітнім рівнем спеціаліста, отримавши вищу юридичну освіту (а.с. 76).

З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 03.07.1997 р. по теперішній час працює в органах прокуратури (а.с. 61).

Частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім того, частини 1-3 ст.46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі.

Конституційний суд України вважає, що ці положення ст. 17 Конституції України поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Конституційний Суд України зазначає, що багато таких "пільг", встановлених Законами України "Про міліцію" (565-12), "Про прокуратуру" (1789-12) тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів (п. 3 рішення Конституційного Суду України №1-15/2002 від 20.03.2002).

Крім того, у цьому ж рішенні від 20.03.2002 р. у абз.4 п.6 вказано: Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України) (254к/96-ВР), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України) (254к/96-ВР), то Звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається. Зупинення дії цієї норми можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України (254к/96-ВР) надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України) (254к/96-ВР).

У частині другій статті 8 Конституції України встановлено вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй (п.4 рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 ).

Водночас пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначає, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Більше того, в п.4 рішення від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005 Конституційний Суд України вказав наступну правову позицію: - В Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

У абз.14 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005 також вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція (254к/96-ВР) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N8-pn/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004.

Правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. ( абз.5 п.6 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005).

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що внесенням змін до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. Законом України від 08.07.2011 р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звузили її соціальні гарантії, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати та порядку її розрахунку.

Виходячи із викладеного у зазначених рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на підставі cт. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та, керуючись вимогами ст.22 Конституції України, в розмірі 90 % суми місячного (чинного) заробітку, як прокурору.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно із статтею 46 Закону України «Про прокуратуру», прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові та моральні якості.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено у:

ч. 1 - прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку;

ч.2 - розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі;

ч.5 - до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

На день звернення до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді, тобто на 29.05.2015 р., стаж роботи позивача на прокурорських посадах становить 17 років 10 місяців 26 днів, підтверджується записами в трудовій книжці (з 03.07.1997 р. - 29.05.2015 р.).

Крім того, до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугою років згідно із вказаною вище частиною 5 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зараховується строк проходження строкової військової служби з 13.11.1987 р. по 20.07.1989 р., що дорівнює 1 рік 7 місяців 24 дні.

Як було встановлено в судовому засіданні, Управлінням пенсійного фонду України в м. Кіровограді відмовлено позивачу у зарахуванні до вислуги років періоду роботи державним податковим інспектором Державної податкової інспекції по м. Олександрії з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р., оскільки у цей період позивач не мав вищої юридичної освіти.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Цією ж статтею Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Як вбачається із копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р. працював на посаді державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по м. Олександрії.

Вказаний період не був врахований відповідачем у стаж роботи, оскільки у ОСОБА_1 відсутня вища юридична освіта на час зазначеного періоду роботи.

Разом з тим, відповідачем не оспорюється перебування позивача на державній службі в період з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р. на посаді державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по м. Олександрії.

Положенням ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено ознаку, за допомогою якої посаду державного службовця можна віднести до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Спеціальний стаж - це період роботи у певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець повязує пільгове, або за особливими правилами пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу, це період виконання особливого роду трудової діяльності, або державної служби.

Нормою ст. 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Вимога, щодо обовязкової наявності у особи, яка в органах податкової інспекції обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на такій посаді до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, була законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції вказаного Закону та після припинення повноважень позивача на вказаній посаді.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, наведеною нормою встановлюється відповідна вимога до посади, а не до особи, яка її займала.

Таким чином, суд вважає, що до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугою років підлягає зарахуванню період його роботи за період з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р. на посаді державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по м. Олександрії.

Таким чином, стаж роботи позивача на день звернення до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді, що дає право на пенсію за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», становить більше 20 років і складається з строку проходження строкової військової служби з 13.11.1987 р. по 20.07.1989 р., що дорівнює 1 рік 7 місяців 24 дні; з часу роботи державним податковим інспектором Державної податкової інспекції по м. Олександрії з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р., а саме 7 місяців 21 день; час роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 03.07.1997 р. по час звернення 29.05.2015 р., що складає 17 років 10 місяців 26 днів.

Частиною 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до п. 3.2. Рекомендацій президії Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов`язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам», до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугою років відповідно вимог ст. 50-І Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи те, що позивач навчався в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на заочній формі, позовна вимога про зарахування половини строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.01.1993 р. по 03.07.1997 р., тобто 1 рік 11 місяців 16 днів, задоволенню не підлягає.

За вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 71, 86, 94, 160-163, 256, 267 КАС України, суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови ОСОБА_1 у призначення пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Визнати наявність спеціального трудового стажу роботи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу 20 років працівників прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 р.), який складається із: - строку проходження строкової військової служби з 13.11.1987 р. по 20.07.1989 р.; з часу роботи державним податковим інспектором Державної податкової інспекції по м. Олександрії з 04.10.1993 р. по 31.05.1994 р.; часу роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 03.07.1997 р. по час звернення 29.05.2015 р.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Н. Ю. Іванова