Справа № 22-а-895/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Приходька К.П.

суддів - Верланова С.М., Іванової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав Хмельницькому Київської області на постанову Переяслав Хмельницького міськрайонного суду від 08 липня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Переяслав Хмельницькому про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, який мотивувала тим, що вона є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй мало виплачуватися щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, таке підвищення не виплачувалось. А тому просила відновити пропущений строк для звернення до суду за період з 01.01.2006 року до 31.12.2008 року. Крім цього позивачка просила визнати відмову в перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» з боку відповідача неправомірною.

Постановою Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2009 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Переяслав Хмельницькому щодо невиплати щомісячної держаної соціальної допомоги, як дитині війни, починаючи з 25.05.2008 року по 31.12.2008 року неправомірною. Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни починаючи з 25.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у місті Переяслав Хмельницькому Київської області, отримує пенсію за віком, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачці таке підвищення відповідачем у 2008 р. виплачувалося в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці, як дитині війни, відповідні нарахування у період з 25.05.2008 р. по 31.12.2008 р., але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. необґрунтовані, оскільки зазначеною постановою встановлено розміри додаткової пенсії та підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі, що суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами.

Інші заперечення апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав Хмельницькому Київської області залишити без задоволення.

Постанову Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 8 липня 2009 року залишити без зміни.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді