Справа № 815/1218/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1218/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, Бжассо Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» про визнання бездіяльності у ненаданні інформації неправомірною та зобов'язання надати інформацію на запит

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2, за результатом якого позивач просить: визнати неправомірною бездіяльність відповідача, що полягає у ненаданні запитуваної публічної інформації, та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_2 запитувану публічну інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по батькові, та займаної посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на такі обставини та доводи.

10.03.2016 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, зокрема загальної кількості співробітників відповідача та повного переліку працівників відповідача, із зазначенням їх прізвища, ім'я та по-батькові (ПІБ) повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

На вказний запит було отримано відповідь, якою відповідачем у наданні запитуваної інформації було відмовлено.

Позивач вважає відмову незаконною, а дії відповідача неправомірними, оскільки інформація про перелік співробітників державного підприємства не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит. Доступ до такої інформації санкціонований законом і не потребує згоди особи.

Справу розглянуто в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

10.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» з інформаційним запитом на отримання публічної інформації, а саме: загальної кількість співробітників відповідача станом на дату розгляду запиту та повного переліку працівників із зазначенням їх ПІБ повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

Відповідач, розглянувши запит, надав позивачу відповідь від 17.03.2016 року №130/08-01-1є/01, якою було відмовлено у наданні запитуваної інформації, посилаючись на ст. 21 Закону України «Про інформацію», мотивуючи тим що запит стосується конфіденційної інформації.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Приписами ст. 5 вказаного Закону встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення,зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та набудь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених Законом.

Відповідно до положень п.2, п.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Пункт 3 ст. 8 Господарського кодексу України (далі ГКУ) передбачає, що господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Відповідно до положень п.4 ч.1, ч.4 ст.63 ГКУ залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: державне підприємство, що діє на основі державної власності;

Унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні, підприємства, засновані на власності об'єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 73 ГКУ встановлено, що Державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань Державне підприємство «Український Дитячий Центр «Молода Гвардія» є державним підприємством, знаходиться під управлінням Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, засноване Міністерством соціальної політики України.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено що відповідач є розпорядником запитуваної інформації.

У ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік підстав, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

У своїй відповіді від 17.03.2016 року №130/08-01-1є/01, відповідачем відмовлено у наданні запитуваної інформації, посилаючись на ст. 21 Закону України «Про інформацію», мотивуючи тим що запит стосується конфіденційної інформації.

Суд вважає, що дане твердження не є обґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 20 зазначеного вище Закону, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом, відповідно до ч.1 ст. 21, є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Згідно з ст.11 Закону, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження; кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.5 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159-164, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» про визнання бездіяльності у ненаданні інформації неправомірною та зобов'язання надати інформацію на запит - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» щодо відмови у наданні публічної інформації за інформаційним запитом на отримання публічної інформації ОСОБА_2 від 10.03.2016 року.

Зобов'язати Державне підприємство «Український дитячий центр «Молода гвардія» надати ОСОБА_2 запитувану публічну інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по батькові, та займаної посади.

Стягнути з Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Н.В.Бжассо