Справа № 806/2106/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м. Київ К/800/42340/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Комісаріат) в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року з встановленням базового місяця липня 2003 року (далі спірний перерахунок); зобов`язати Комісаріат здійснити позивачу спірний перерахунок грошового забезпечення і встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що має право на спірний перерахунок грошового забезпечення, для відмови у здійсненні якого відповідач не мав правових підстав, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року, позов задоволено частково, визнано протиправними дії та зобов`язано відповідача здійснити позивачу спірний перерахунок його грошового забезпечення.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що встановлення позивачу базових місяців обчислення індексації його грошового забезпечення квітня 2007 року і січня 2008 року не ґрунтується на вимогах закону.
Проте, до такого висновку суди дійшли в порушення норм матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.
У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом цієї норми процесуального права у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний навести дані про встановлені обставини що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах, а в разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини які згідно із Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягають застосуванню в даній справі.
Судами встановлено, що позивач з грудня 2004 року по липень 2013 року проходив службу в Збройних Силах України.
14 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому не донарахованої суми індексації грошового забезпечення, оскільки вважає, що під час проходження ним служби невірно визначено базовий місяць обчислення індексації його грошового забезпечення.
Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ, в редакції періоду спірних правовідносин).
За визначенням абзацу 2 частини 1 статті 1 названого Закону індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Стаття 2 цього ж Закону відносить до об`єктів індексації грошових доходів населення, крім іншого, оплату праці (грошове забезпечення), а частиною 4 цієї ж статті встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
В свою чергу, спірні правовідносини врегульовано також і Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
За змістом пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з положеннями абзаців 1, 2, 5, 6 пункту 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, стипендії, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків
Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що грошове забезпечення позивача, одержане ним у період проходження військової служби є об`єктом індексації згідно наведених правових норм Закону № 1282-ХІІ і Порядку.
Також, суди правильно зазначили і те, що виплати, які здійснювались позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2007 року і наказу Міністру оборони України від 14 квітня 2007 року мали тимчасовий характер та не змінювали встановлених законодавством розмірів грошового забезпечення, а тому цей місяць не є базовим для обчислення розміру індексації.
Аналогічних висновків дійшли суди і щодо встановлення базовим місяцем для визначення розміру індексації грошового забезпечення позивача січня 2008 року, оскільки дохід ОСОБА_1 , незважаючи на підвищення розміру посадового окладу, у цьому місяці фактично зменшився.
Натомість суди, вирішуючи спір по суті позовних вимог не дослідили обставин справи щодо наявності або відсутності підстав для проведення індексації грошового забезпечення позивача з огляду на зміну розміру такого в інші періоди, а також не навели правового обґрунтування правомірності визначення базового місяця для обчислення розміру індексації липня 2003 року з урахуванням того, що проходження служби ОСОБА_1 розпочалось у грудні 2004 року.
Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд, оскільки, згідно з положеннями частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало