Справа № 826/280/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2016 року 08:10 №826/280/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Мазур А.С., Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства «Сафінг Україна»
до 1) Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, 2) Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Сафінг Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2), у якій просить суд:

1) визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151;

2) визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015;

3) вважати прийнятою та зареєстрованою датою (операційним днем) та часом, коли вона була направлена до Державної фіскальної служби України приватним підприємством «Сафінг Україна» засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 09.12.2015 №4, доставлену до Державної податкової служби України 23.12.2015.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення діючих норм податкового законодавства України, відповідач-1 протиправно розірвав договір про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151, а відповідач-2 протиправно не прийняв податкову накладну позивача, що у свою чергу перешкоджає провадженню його господарської діяльності.

Відповідач-1 проти позову заперечив мотивуючи тим, що підставою для розірвання договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151 стала відсутність позивача за податковою адресою.

Відповідач-2 проти позову заперечив з підстав відсутності укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору про визнання електронних документів для подачі податкових накладних в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Приватне підприємство «Сафінг Україна» засобами електронного зв'язку подало до Державної фіскальної служби України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 09.12.2015 №4, яка була доставлена до Державної податкової служби України 23.12.2015 о 12:26:52.

Проте, згідно квитанції №1 податкова накладна відповідачем не прийнята у зв'язку з виявленою помилкою: «можливо, розірвано договір визнання електронної звітності».

Позивач не погоджуючись з неприйняттям контролюючим органом податкової накладної звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Згідно із приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та, в той же час, не визначено можливих підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість передбачено певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних нормами Податкового кодексу України делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі за текстом - Порядок), внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній фіскальній службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до пункту 8 Порядку для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Відповідно до пункту 9 Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для відмови у прийнятті податкової накладної, згідно квитанцій №1, стала виявлена помилка, а саме: «можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

Відповідно до пункту 2 розділу II Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (надалі - Інструкція №233) для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

У відповідності до пункту 7 розділу II Інструкції №233, підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Як встановлено судом, між приватним підприємством «Сафінг Україна» та Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151.

Згідно письмових пояснень позивача, приватне підприємство «Сафінг Україна» не отримувало жодних повідомлень про розірвання договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151.

З письмових заперечень відповідача-1 видно, що Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві розірвала договір в односторонньому порядку з підстав порушення приватним підприємством «Сафінг Україна» істотних умов договору, а саме, останнім не повідомлено про зміну податкової адреси підприємства.

Ознайомившись з листом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про розірвання договору, судом встановлено, що даний лист згідно штрих-коду оформлений 22.12.2015 за №59345/10 о 18:16:44 та направлений позивачу 03.02.2016.

Зазначене свідчить про те, що на момент отримання Державною податковою службою України 23.12.2015 податкової накладної приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, підприємству не було відомо, що контролюючий орган розірвав договір про визнання електронних документів в односторонньому порядку.

Окрім того, суд відхиляє посилання відповідача-1 на те, що приватне підприємство «Сафінг Україна» не знаходиться за своєю податковою адресою, що свідчить про її зміну та, відповідно, наявність підстав для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що процедура встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податку передбачена розділом XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300 (далі - Порядок №1588).

Відповідно до пункту 12.4 розділу XII Порядку №1588, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

В силу приписів пункту 12.5 цього ж розділу Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Повідомлення за формою №18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплені і Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 17.05.2010 №336 (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) (далі - Положення №336).

Зокрема підпунктами 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу ІІ Положення №336 закріплено, що відносно кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІ Положення №336 у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

Враховуючи вищесказане, суд на підставі аналізу зазначених норм права дійшов висновку, що Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві може приймати повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП, лише після здійснення передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 20.05.2015 № К/800/10445/13 (2а-10495/12/2070).

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, судом відхиляються посилання відповідача на те, що позивач не знаходився за місцезнаходженням, оскільки належними та допустимими доказами ці обставини не доведені.

Окрім того, суд наголошує, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на день подачі податкової накладної для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних - 23.12.2015, приватне підприємство «Сафінг Україна» знаходилось за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Некрасівська, будинок 6.

Також, з витягу вбачається, що приватне підприємство «Сафінг Україна» підтверджувало відомості про юридичну особу.

Суд наголошує, що у зазначеному витягу відсутній запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, який зобов'язаний зробити державний реєстратор у разі не підтвердження юридичною особою відомостей про своє місцезнаходження.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві були відсутні підстави для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151 та, відповідно, Державна фіскальна служба України протиправно відмовила у прийнятті для реєстрації податкової накладної приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до Державної податкової служби України 23.12.2015

Вирішуючи адміністративну справу по суті, колегією суддів враховано Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року №1486/12/13-13, за змістом якого резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов приватного підприємства «Сафінг Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 №101020151.

3. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкової накладної приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4, доставленої до 23.12.2015.

4. Вважати податкову накладну приватного підприємства «Сафінг Україна» від 09.12.2015 №4 прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано до Державної податкової служби України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме, 23.12.2015 о 12:26:52.

5. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Сафінг Україна» () судові витрати в сумі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

6. Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Сафінг Україна» () судові витрати в сумі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді А.С. Мазур

А.Б. Федорчук