Справа № 22-а-301/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Приходька К.П.

суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі про зобовязання виплати недоотриманих сум щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року позивачка звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, який мотивувала тим, що відповідачем порушено її права, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який всіх належних сум не виплатив, а тому зазначене є підставою до їх стягнення за період з січня 1999 року по вересень 2008 року

Постановою Вишгородського районного суду від 14 травня 2009 року позов задоволено. Дії відповідача стосовно виплати позивачу щомісячно доплати в розмірах менших від однієї мінімальної заробітної плати визнано неправомірними. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі на користь ОСОБА_1 27387 грн. 60 коп. щомісячну доплату непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю за період з січня 1999 року по вересень 2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач, як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, встановленої ч.1 ст. ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається що позивачка є пенсіонером і постійно проживає на території Вишгородського району, тобто в зоні посиленого радіологічного контролю, про що йдеться в постанові Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106, а тому згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та на підставі Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 щодо визнання неконституційним зупинення її дії статтею 71 Закону України «Про Державний Бюджет на 2007 рік» має право на щомісячну доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати . Проте вказана доплата до пенсії виплачувалася позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. в розмірі 5, 20 грн., що є порушенням її прав.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано задовольнив позов, виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними актами.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі мінімальної зарплати, встановленого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції статті, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.101 КАС України процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 15. 10. 2008 року, а відтак її право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком часу в один рік, що передує предявленню позову, тобто з 15.10.2007 року по 15.10.2008 року.

Однак на вказану норму закону суд уваги не звернув.

Колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії та доплат до неї в межах річного строку та з урахуванням позовних вимог за періоди з 15.10.2007 року по 31.12.2007 рік, а також з 22.05.2008 року по 15.10.2008 року, з урахуванням вже проведених виплат, оскільки за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 рік УПФУ діяв згідно чинного на той час законодавства.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення конкретної суми в розмірі 27387 грн. 60 коп., як різницю між фактично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією тільки управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року необхідно змінити в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення сум за вказаний період.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року в частині стягнення з управління Пенсійного Фонду у Вишгородському районі Київської області на користь ОСОБА_1 27387 грн. 60 коп. (двадцять сім тисяч триста вісімдесят сім гривень і шістдесят копійок ) щомісячної доплати непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю за період з січня 1999 року по вересень 2008 року змінити, зобов'язавши відповідача провести перерахунок щомісячної доплати ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, за періоди з 15.10.2007 року по 31.12.2007 рік, а також з 22.05.2008 року по 15.10.2008 рік, з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді