Справа № 644/1530/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. Справа № 644/1530/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.03.2016р. по справі № 644/1530/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова ( далі по тексту - відповідач, УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Харкова), в якому просить суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова щодо не включення до загального стажу роботи періоди роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна» неправомірними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна» та провести перерахунок пенсії з дати її призначення.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року по справі № 644/1530/16-а відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язанні зарахування до загального стажу роботи періодів з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна».

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року по справі № 644/1530/16-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що 15.09.2015 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах. 23.09.2015 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова ОСОБА_1 була призначена пенсія. При особистому підрахунку стажу позивачка виявила недорахований стаж роботи в 4 роки 2 місяці 1 день. Вказує, що відмову в зарахуванні стажу роботи в період з 01.03.1995 року по 31.08.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна» в повному обсязі відповідач аргументував тим, що за спірний період її роботи компанією до Пенсійного фонду не були сплачені страхові внески, проте позивачка стверджує, що до 01.01.2004 року діяв Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, де статтею 62 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Оскільки її трудова книжка за період роботи з 01.03.1995 року по 31.08.1999 року в компанії «Діна» не містить неточностей, записи в ній зроблені вірно і відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, вважає дії відповідача неправомірними, а рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а її позовні вимоги - задоволенню.

У надісланому клопотанні просила розгляд справи провести без її участі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.03.1995 року по 31.08.1999 року працювала в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна».

15.09.2015 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах.

23.09.2015 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова ОСОБА_1 була призначена пенсія.

03.02.2016 року позивачка звернулась з письмовою заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо роз'яснення розрахунку стажу її роботи з 01.03.1995 року по 31.08.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна».

Листом Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 05.02.2016 року № 759-09/32 було надано відповідь, мотивовану тим, що за спірний період роботи позивачки компанією до Пенсійного фонду України не були сплачені страхові внески, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, що підтверджується копією інформаційного листа управління Пенсійного фонду в Комінтернівському районі м. Харкова, а тому періоди роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року та з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року не включені до загального трудового стажу.

Не погоджуючись з діями УПФУ в в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо не включення до загального стажу роботи періодів роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна», позивач звернулась до суду з даним позовом про визнання таких дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що несплата підприємством «Діна» страхових внесків до Пенсійного фонду України, є підставою для не зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи, за які підприємством не сплачувались страхові внески. Також судом першої інстанції зазначено, що трудова книжка є документом, який свідчить про трудову діяльність і підтверджує наявність трудового стажу у особи, однак питання про те, чи може цей трудовий стаж бути зарахований до стажу роботи (страхового стажу), який дає право на пенсію, законодавцем ставиться в залежність від дотримання працедавцем вимог сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Проте, як вбачається з листа Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 05.02.2016 року № 759-09/32, що за спірний період роботи позивачки компанією до Пенсійного фонду України не були сплачені страхові внески, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, що підтверджується копією інформаційного листа управління Пенсійного фонду в Комінтернівському районі м. Харкова, а тому періоди роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року та з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року не включені до загального трудового стажу.

Однак, частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до 1 січня 2004 року, зокрема в Законі України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "стаж страховий", оскільки до першого включаються також періоди трудової діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону N 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому згаданою статтею не встановлено обмеження щодо зарахування до стажу періодів, коли не сплачувалися внески до Пенсійного фонду.

Крім того, відповідно до статті 254 Кодексу законів про працю України, несплата підприємством, установою, організацією внесків на соціальне страхування не позбавляє працівника виплати за цим страхуванням, зокрема, виплати пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). Згідно з вказаною постановою, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, згідно з положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" єдиним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.09.1975 року, позивачка в період з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року працювала в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна».

Отже, зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_1 в оспорюваний період, тобто в період з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року, здійснювала трудову діяльність на підприємстві, а тому колегія суддів приходить до висновку про зарахування цього строку до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач не зараховуючи ОСОБА_1 до загального стажу роботи періоди роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії «Діна», діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією, пенсійним законодавством.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року по справі № 644/1530/16-а, не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч. ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.03.2016р. по справі № 644/1530/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо не включення до загального стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії "Діна" - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.03.1995 року по 31.05.1998 року, з 01.07.1998 року по 31.08.1998 року, з 01.10.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 28.02.1999 року, з 01.04.1999 року по 31.07.1999 року в дочірній фірмі азербайджанської торгівельно-промислової компанії "Діна" та провести перерахунок пенсії з дати її призначення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.04.2016 р.