Справа № 22-а-8023/08
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2011 р.Справа № 22-а-8023/08

Категорія:11.5Головуючий в 1 інстанції: Димитров В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України, Головного управління Міністерства фінансів України, треті особи Територіальне управління Державної Судової Адміністрації України в Миколаївській області, Головне управління юстиції в Миколаївській області, про визнання неправомірною бездіяльності державних виконавців, зобовязання виконати рішення суду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом, який у подальшому уточнила, до ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного казначейства України, Міністерство фінансів України, Головного управління Міністерства фінансів України, треті особи Територіальне Управління Державної Судової Адміністрації України в Миколаївській області, Головне управління юстиції в Миколаївській області, в якому просила суд визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зобовязати ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення та виконати рішення суду, стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 2 278 грн. 79 коп., стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2008 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити її адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, ухвалив судове рішення яке суперечить судовій практиці Європейського Суду з прав людини

Міністерство фінансів України надало письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Третя особа Головне управління юстиції в Миколаївській області надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року замінено відповідача ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на Державну виконавчу службу України

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з Миколаївського обласного управління юстиції 499 грн. 95 коп.

25 жовтня 2004 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

03 березня 2003 року створена Державна судова адміністрація України, на яку покладені повноваження, зокрема, щодо матеріально-технічного забезпечення органів судової влади, до якої перейшли функції головного розпорядника бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності органів судової влади та покладені повноваження по виконанню рішень щодо стягнення коштів на користь суддів.

20 лютого 2006 року державний виконавець звернувся до суду з поданням щодо зміни порядку та способу виконання рішення суду шляхом стягнення коштів на користь ОСОБА_1 з Державної судової адміністрації України, але ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2006 року у задоволенні подання відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, правонаступником якого є Державна виконавча служби України, вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Державної виконавчої служби України та Головного управління юстиції в Миколаївській області, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи № 2-1965/2003, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року по справі № 2-1963/2003 задоволений позов ОСОБА_1 та стягнуто з Миколаївського обласного управління юстиції на користь позивача 499 грн. 95 коп.; зобовязано Міністерство юстиції України перерахувати на розрахунковий рахунок Миколаївського обласного управління юстиції, окрім видатків поточного періоду, 499 грн. 95 коп., не пізніше одного місяця з дня набрання чинності цього рішення; зобовязано Міністерство фінансів України шляхом списання коштів з розрахункового рахунку Головного управління Державного казначейства України перерахувати на розрахунковий рахунок Міністерства юстиції України, окрім видатків поточного періоду, 499 грн. 95 коп., не пізніше одного місяця з дня набрання чинності цього рішення (справа № 2-1965/2003 а.с. 22). Згідно довідки Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 з 1992 року по день звернення до Заводського районного суду м. Миколаєва працювала на посаді секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва (справа № 2-1965/2003 а.с. 4).

Заводським районним судом м. Миколаєва 18 серпня 2004 року був виданий виконавчий лист № 2-1965/2003 (а.с. 237).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2004 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1963 від 18 серпня 2004 року (а.с. 202).

13 березня 2006 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження (а.с. 206)

13 березня 2006 року до Заводського районного суду м. Миколаєва державним виконавцем подана заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-1965 від 28 серпня 2003 року (справа № 2-1965/2003 а.с. 25), посилаючись на те, що головним розпорядником бюджетних коштів по виконанню бюджетної програми 05011050 «Виконання рішень судів на користь суддів»починаючи з 01 січня 2003 року визначеного Державну судовому адміністрацію України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2006 року відмовлено у задоволені заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду(справа № 2-1965/2003 а.с. 27).

14 серпня 2009 року постановою державного виконавця виконавче провадження поновлено (а.с. 224).

24 грудня 2009 року постановою державного виконавця виконавчий лист № 1965 виданий 18 серпня 2004 року повернутий ОСОБА_1 без виконання відповідно до п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с.236-237).

08 червня 2010 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1965/2003 виданого 18 серпня 2004 року (а.с. 246.).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 грудня 2010 року присуджено до виплати на користь ОСОБА_1 з Держави Україна компенсацію у розмірі 1260 євро, у звязку з тривалим не виконанням рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року по справі № 2-1963/2003, про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 499 грн. 95 коп.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11 квітня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1965/2003 виданого 18 серпня 2004 року закрито у звязку з виконанням (а.с. 270, 271).

Таким чином, виконання виконавчого листа № 2-1965/2003 виданого 18 серпня 2004 року тривало більше шести років - з 25 жовтня 2004 року по 11 квітня 2011 року.

Апеляційний суд вважає помилковими висновки суд першої інстанції щодо вжиття виконавчою службою всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, оскільки дії державного виконавця були спрямовані на виконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі позивачу як судді, тоді як позивач працювала на посаді секретаря судового засідання.

Неправомірність дій виконавчої служби також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини від 14 грудня 2010 року «Литвиненко та інші проти України», лише після прийняття якого були вчинені певні виконавчі дії та виконане рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року по справі № 2-1963/2003.

Оскільки на час розгляду справи в апеляційному суді рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2003 року по справі № 2-1963/2003 виконане та позивачу сплачено 499 грн. 95 коп. і компенсація за Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 грудня 2010 року, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень ст. 1167, 1173 ЦК України, встановленої протиправної бездіяльності ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-1963, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 18 серпня 2004 року, апеляційний суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди мають бути задоволені частково, шляхом стягнення з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди двох тисяч гривень.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про часткове задоволення адміністративного позву.

Керуючись ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3, 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2008 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-1963, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 18 серпня 2004 року.

Стягнути з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя В.О.Скрипченко

суддя Л.П.Шеметенко