Справа № 2-а-210/09/1521
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 р.Справа № 2-а-210/09/1521

Категорія:2.30Головуючий в 1 інстанції: Кириченко П.Л.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району ,за участю третіх осіб - КП «Південний беріг», ВАТ по газопостачанню та газифікації «Одесагаз»в особі Овідіопольського управління експлуатації газового господарства

про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2009 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Дальницької сільської ради Овідіопольського району та просив визнати дії чи бездіяльність голови Дальницької сільської ради Овідіопольського району неправомірними та зобовязати здійснити дії згідно ст..30 ч.а, п.5 Закону України «Про місцеве самоврядування».

15.07.2009 року позивач доповнив свій позов вимогами до Дальницької сільської ради Овідіопольського району та просив визнати передачу без його відома та згоди спірної земельної ділянки Абрамовій неправомірною дією та скасувати рішення щодо безоплатної передачі їй у власність земельної ділянки по вул.Центральна,21.

24 вересня 2009 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області первинні та додаткові позовні вимоги були розєднанні в окремі провадження.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2009 року в задоволенні позову про визнання дії чи бездіяльність голови Дальницької сільської ради Овідіопольського району неправомірними та зобовязання здійснити дії згідно ст..30 ч.а, п.5 Закону України «Про місцеве самоврядування»було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2009 року позивач подав апеляційну скаргу, у який просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступних встановлених обставин:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі ,в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією й законами України.

Відповідно до ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку , встановленому законом, як безпосередньо , так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносяться, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист по рушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з ін ших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Ст. 1 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги" визначені наступні поняття: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання;

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що позивач - ОСОБА_4 є мешканцем буд .19 по вул. Центральна у с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області.

Як мешканець даного населеного пункту який відноситься до Дальницької сільської ради, Овідіопольського району, Одеської області неодноразово звертався до Дальницької сільської ради та сільського голови з письмовими заявами про користування артезіанською свердловиною та водогоном , з питання водопостачання , з приводу газопостачання, з приводу підключення та користуванням водо та газопостачання.

В с. Санжійка, Дальницької сільської ради, Овідіопольського району, Одеської області є газопровід середнього тиску, діаметром 57 мм.

Відповідно до п/п 5 ч.а ст. 30 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, у тому числі - забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води;

Відповідно до п/п 1-2 ч.б вказаної статті відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв'язку; здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства;

Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: 1) затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; 4) визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; 5) управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації; 6) забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; 7) встановлення зручного для населення режиму роботи виробників та виконавців; 8) інформування населення відповідно до законодавства про реалізацію місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також щодо відповідності якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 9) укладання договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг; 10) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг; 11) проведення моніторингу виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 12) вирішення інших питань у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до законів.

Відповідно до ч.І ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 19 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги" Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 16 Закону України „ Про трубопровідний транспорт" підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту зобов'язані забезпечувати: постачання споживачам вуглеводнів, хімічних продуктів, води та інших продуктів і речовин відповідно до умов договорів;

Згідно ст. 13 вказаного Закону діяльність, пов'язана з проектуванням, будівництвом, ремонтом та експлуатацією об'єктів трубопровідного транспорту, здійснюється на підставі спеціального дозволу (ліцензії) і підлягає обов'язковій сертифікації. Ліцензії видаються уповноваженими на те центральними органами державної виконавчої влади у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та правилами безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.1997 р. за № 254 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 15.05.1998 р. за № 318/2758, передбачено, що роботи, пов'язані з проектуванням, будівництвом та експлуатацією систем газопостачання, здійснюють спеціалізовані організації.

Посадові особи Дальницької сільської ради раніше надавали дозвіл мешканцям на підключення до газопостачання відповідно до вимог „Положення про будівництво розподільчих мереж за рахунок коштів населення в Українській ССР", затвердженого Міністерством житлово-комунального господарства Української РСР 31.12.1987 р., але вказане Положення втратило чинність, відповідно до наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству „Про приведення відомчих нормативних актів у відповідність з законодавством України" від 18 березня 1993 року № 17.

Крім того , згідно з п.1 Правил , затверджених Постановою КМ України, від 20.11.2003, № 1790 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі та надання послуг з постачання скрапленого вуглеводневого газу для побутових потреб населення та інших споживачів" вказані .Правила визначають порядок приймання, зберігання, роздрібної торгівлі і надання послуг з постачання скрапленого вуглеводневого газу (далі - газ) для побутових потреб населення та інших споживачів. Дія цих Правил поширюється на всіх суб'єктів підприємницької діяльності України, які отримали в установленому порядку дозвіл Держнаглядохоронпраці на цей вид діяльності та торговий патент для роздрібної торгівлі.

Відповідно до ст. 16 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з п.1. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ,затверджених Постановою КМ України, від 21.07.2005, № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" вказаними Правилами регулюються відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

П.8. вказаних Правил встановлено ,що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення .

Таким чином , апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції та вважає, що повноваження органів місцевого самоврядування в галузі житлово-комунального господарства носять загально координаційний характер, та власні повноваження встановлені п/п 5 ч.а ст. 30 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні" необхідно розглядати у невідємному звязку із делегованими повноваженнями , встановленими п/п 1-2 ч.б вказаної статті та ст. 7 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги" , із врахуванням того ,що безпосередньо наданням комунальних послуг централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо на договірних засадах займаються підприємства, які мають спеціальний дозвіл .

Апеляційний суд вважає ,що вищевказані правовідносин є цивільно-правовими, надання комунальних послуг , яке здійснюється у порядку виконання відповідних договорів та врегульовані нормами Закону України „ Про житлово-комунальні послуги", та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, але суд 1-ої інстанції помилково розглянув вказану справу за вимогами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова суду 1-ої інстанції скасовується у апеляційному порядку , а провадження по справі закривається в порядку ст.157 КАС України ,згідно з п.1 ч.1 якої ,суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

За таких обставин апеляційний суд доходить до висновку ,що у звязку з порушенням норм процесуального права ,що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково , постанову суду 1-ої інстанції - скасувати з закриттям провадження у справі та розясненням особі, яка подала позовну заяву , що вказану справу віднесено до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись, п.1 ч.1, ст.157, 185, ч.1ст. 195, 197,п.4 ч.1. ст.198, ч.1 ст.203 ,п.4 ч.1ст. 205, 206,254 КАС України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково , а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 вересня 2009 року скасувати .

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Дальницької сільської ради Овідіопольського району ,за участю третіх осіб - КП «Південний беріг», ВАТ по газопостачанню та газифікації «Одесагаз»в особі Овідіопольського управління експлуатації газового господарства про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії , - закрити.

Розяснити позивачу ,що розгляд таких справ віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : пис/

Судді