Справа № 193/471/15-а (2а/193/7/15)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/33188/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії протиправними та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області (далі У ПФ, ПФУ) здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням пільгового (кратного) обчислення наявної вислуги років, врахованого при виході на пенсію за вислугою років, з 1 червня 2013 року.
В обґрунтування позову зазначав, що отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі ? Закон № 2262-XII). При цьому, його вислуга років при звільненні з військової служби була обрахована з урахуванням пільгового обчислення періоду один місяць служби за два місяці. Після звернення позивача у червні 2013 року до УПФ з метою переходу на пенсію за віком у відповідності до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі ? Закон № 1058-IV), відповідач провів розрахунок такої без включення пільгового обчисленої вислуги, а саме рік служби за рік стажу роботи, що призвело до зменшення розміру пенсії за віком.

Такі дії УПФ позивач вважає порушенням своїх законних прав на пільгове пенсійне забезпечення, а тому просив про задоволення позову.
Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позву відмовлено.
Оскаржуваною постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково визнано дії протиправними та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням пільгового (кратного) обчислення періоду військової служби в районах крайньої Півночі колишнього СРСР з 6 грудня 1982 року по 13 листопада 1983 року та 14 травня 1984 року по 25 січня 1993 року, зарахувавши період служби один місяць за два місяці до стажу роботи, починаючи з 20 жовтня 2014 року. В решті позовні вимоги залишено без розгляду. .
У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відмову в задоволенні скарги, з таких підстав.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період з 26 січня по 1 червня 2013 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII. Згідно розрахунку Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України його вислуга років при звільненні з військової служби склала 21 рік 7 місяців 15 днів, з урахуванням пільгового обчислення періоду один місяць служби за два місяці проходження військової служби в Радянській Армії СРСР в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР з 6 грудня 1982 року по 23 листопада 1983 року та 14 травня 1984 року по 25 січня 1993 року.
1 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача з метою переходу на інший вид пенсії, зокрема на пенсію за віком у відповідності до Закону № 1058-IV. Проте, відповідач провів розрахунок такої без включення пільгового обчисленої вислуги, а саме рік служби за рік стажу роботи.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи частково позов, апеляційний суд на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що пільгове обчислення періоду військової служби позивача під час виходу на пенсію за вислугу років має бути враховано і при переході на пенсію за віком.
Так, згідно зі статтею 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Така сама правова позиція регламентована статтею 7 Закону № 2262-XII.
Відповідно до частин 3 та 5 статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 4 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі ? Закон № 1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.
За змістом пункту «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.
Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590 (далі ? постанова № 590), указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року, «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26 вересня 1967 року, «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.
Крім того, пунктом 6 постанови № 590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.
При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.
Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі постанова № 393), прийнятою відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії <...>, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови № 393).
Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, до введення в дію Закону № 2262-ХІІ, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).
Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком не може позбавити права позивача на пільгове обрахування стажу для визначення розміру пенсії.
Дана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України (рішення №№ 21-406а14, 21-1000а15), висновок якого є обов`язковим згідно вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов, його рішення відповідає дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, судовій практиці, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало