Справа № 808/1081/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

з питань залишення позовної заяви без розгляду

15 квітня 2016 року Справа № 808/1081/16
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Вільнянська виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області (№20)

про усунення дискримінації, визнання протиправним та скасування наказу, поновленні на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1С.) до Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області (надалі відповідач або УДПтС), в якому позивач просить суд: 1) усунути відносно ОСОБА_1, до 30.09.2015 начальника оперативного відділу Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області, дискримінацію Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, у вигляді обмеження його прав і можливостей участі у виборчому процесі чергових виборах депутатів місцевих рад, сільських, селищних і міських голів 25 жовтня 2015 року; 2) визнати протиправним та скасувати Наказ Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області №289 о/с від 30.09.2015 «По особовому складу», яким звільнено у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-241076), начальника оперативного відділу Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника оперативного відділу Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області; 4) стягнути з Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.09.2015 до моменту ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили.

Представником відповідача, представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача подані до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 КАС України. Клопотання обґрунтовані тим, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за його особистим проханням про звільнення зі служби в ДКВС України, що підтверджується рапортом від 14.09.2015, власноруч написаним позивачем. Прохання позивача задоволене, про що виданий наказ управління ДПтС України в Запорізькій області від 14.09.2015 №264о/с, згідно якого: «у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити у запас Збройних сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) майора внутрішньої служби ОСОБА_1 начальника оперативного відділу Вільнянської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№20), 15 вересня 2015 року». Наказом управління ДПтС України в Запорізькій області від 30.09.2015 №289о/с, до наказу управління ДПтС України в Запорізькій області від 14.09.2015 №264о/с внесені зміни в частині дати звільнення позивача, яку було змінено на 30.09.2015. Зважаючи на той факт, що позивача звільнено за його власним бажанням, то за цих обставин спростовується сам предмет позовних вимог ОСОБА_1, оскільки у своїх позовних вимогах позивачем оскаржується, прийняте особисто ним рішення про звільнення з ДКВС України, яке, в свою чергу, було лише задоволено відповідачем по справі, отже позовні вимоги позивача заздалегідь є абсурдними по своїй суті. Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_1 він отримав трудову книжку та військовий квиток 02.10.2015. Отже, згідно вимог ст.99 КАС України, позивач мав право звернутись до суду не пізніше 02.11.2015. Всупереч вимогам ч.3 ст.99 КАС України, позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою лише 30.03.2016, внаслідок чого, на думку представника відповідача, представника третьої особи, ОСОБА_1 був пропущений встановлений місячний строк для звернення до суду (а.с.52-54, 111-112).

Позивач, представник позивача заперечували проти можливості задоволення клопотань представника відповідача, представника третьої особи через їх необґрунтованість.

Позивачем, його представником заявлені клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Клопотання обумовлені тим, що зі змісту заперечень проти позову Управління ДПтС України в Запорізькій області вбачається, що позивача звільнено наказом №264о/с від 14.09.2015 «По особовому складу». Підставою для цього наказу стали: «рапорт ОСОБА_1, подання керівництва Вільнянеької ВК Управління ДПтС України в Запорізькій області (№20)». Наказом №289о/с від 30.09.2015 до цього наказу внесено зміни в частині дати звільнення позивача (змінено на 30.09.2015). Підставою для прийняття цього наказу стала довідка КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» №6932 від 29.09.2015. Водночас аналіз тексту цього наказу не дозволяє, на думку позивача, стверджувати, що саме ним було змінено наказ №264о/с від 14.09.2015 (внесено до нього зміни) в частині встановлення нової дати звільнення 30.09.2015 (немає скасування дії наказу в частині визначення юридично значущих обставин та фактів). Ці два накази, на думку позивача, містять різні підстави для його звільнення: в одному ще рапорт та подання керівництва, в другому - довідка закладу охорони здоров'я. Позивач посилаючись на приписи п.68 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого 29.07.1991 постановою Кабінету Міністрів УРСР №114, наполягає, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення про що подають рапорт за командою. Тому, посилаючись на правові висновки Верховного Суду України зазначених у постановах від 09.04.2012 у справі №21-99а12, від 29.05.2012 у справі №21-122а12 позивач наполягає, що у його рапорті взагалі не вказано дату звільнення за власним бажанням, тому відповідачем по справі передчасно та необґрунтовано прийнято рішення про звільнення позивача саме 14.09.2015. Також листом від 07.10.2015 за №1/15-5590-гл відповідачем підтверджено факт отримання листа позивача з рапортом про відкликання (залишення без розгляду) рапорту ОСОБА_1 від 14.09.2015, який подати до УДПтС України в Запорізькій області 14.09.2015 позивач фізично не міг, оскільки у цей день відповідно до Відомості про забезпечення нагляду за добу у Вільнянській ВК №20 (з 08-00 год. 14.09.2015 по 08-00 год. 15.09.2015) він виконував посадові обов'язки відповідального від керівництва. Зі змісту наказів відповідача №264о/с від 14.09.2015 та №289о/с від 30.09.2015, на думку позивача, не вбачається, що: позивача як посадову особу з ними ознайомлювали; строк звільнення позивача у заяві від 14.09.2015 взагалі не був вказаний; за змістом п.68 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» до закінчення 3-місячного строку позивач мав усі права відкликати свій рапорт; у спірних наказах відповідача взагалі немає жодних вказівок на те, що вони, як сторони трудового конфлікту, домовилися про звільнення у більш короткий строк. Після видання спірного наказу (30.09.2015) своєчасно подати адміністративний позов з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі з виплатою (стягненням) грошових коштів (заробітної плати) за час вимушеного прогулу, реалізувати свої права на судовий захист позивач не зміг через те, що: 1) він не був юридично обізнаний зі специфікою адміністративного судочинства та з положеннями чинного процесуального законодавства в цій частині щодо порядку та строків оскарження наказів про звільнення з публічної служби, вважає, що про можливість захисту своїх прав ОСОБА_1 зміг дізнатися лише після отримання фахової консультації адвоката у березні 2016 року; 2) протягом вересня-листопада 2015 року позивач був зобов'язаний приймати участь у виборчому процесі з чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 (відповідно до постанови ЦВК від 29.08.2015 №209) і як кандидат на посаду сільського голови Купріянівської сільської ради, як зареєстрований кандидат від Вільнянської районної в Запорізькій області організації ПП «ОСОБА_7 Порошенка «Солідарність»; 3) протягом 15.09-29.09.2015 позивач перебував на лікуванні у КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» з діагнозом: «Негоспітальна пневмонія III групи, клас ризику III, хронічний бронхіт, загострення», після якого протягом тривалого часу позивач проходив профілактичне лікування та витрачав на це час та значні кошти, через що просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом своїх порушених прав поважними та поновити йому цей строк, для реалізації права на доступ до правосуддя (а.с.66-68, 140-143).

Дослідженням матеріалів адміністративної справи №808/1081/16 зясовано наступне.

Адміністративний позов по даній справі надійшов до суду 01.04.2016.

У ч.2 ст.99 КАС України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС України).

Згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону (ч.2 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Згідно з Трудовою книжкою АК №720513 (а.с.18-19) позивач проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі, з якої просив звільнити власноручно написаним Рапортом від 14.09.2015 (а.с.38).

У наданому до суду Послужному списку ОСОБА_1 зазначено, що позивачем 02.10.2015 отримано Трудову книжку АК №720513 та Військовий квиток МО 590692 (а.с.41, 58).

Дослідженням Трудової книжки АК №720513 (а.с.18-19) зясовано, що в ній зазначено як підставу до звільнення Наказ Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області №289о/с від 30.09.2015, який позивач просить скасувати.

Згідно з відомостями, викладеними у Послужному списку ОСОБА_1, позивач у 2010 році закінчив Класичний приватний університет, має освіту на рівні бакалавра права, що спростовує заяву позивача про його юридичну необізнаність і неможливість зясування змісту Наказу Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області №289о/с від 30.09.2015 «По особовому складу».

Судом досліджено Рапорт ОСОБА_1 від 14.09.2015, в якому позивач просить звільнити його з Державної кримінально-виконавчої служби України за власним бажанням (а.с.38).

Вказане волевиявлення ОСОБА_1 підтримано керівництвом третьої особи, про що свідчать їх резолюції з погодженнями.

Позивачем, його представником не надано доказів протиправного впливу на волевиявлення ОСОБА_1, звернення до правоохоронних органів з цього приводу.

Відтак, за наявним волевиявленням позивача щодо його звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України винесення 30.09.2015 Управлінням Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області Наказу №289о/с було свідомим та очікуваним для позивача.

Надсилання ОСОБА_1 засобами поштового звязку Рапорту від 29.09.2015 (в якому він просить не розглядати Рапорт від 14.09.2015) згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та квитанції відбулося 29.09.2015, а отримання УДПтС України в Запорізькій області 02.10.2015 (уповноважена особа Бастрига) (а.с.69-70).

На час отримання УДПтС України в Запорізькій області Рапорту від 29.09.2015 ОСОБА_1 був вже звільнений Наказом №289 о/с від 30.09.2015 «По особовому складу».

З урахуванням викладених вище фактів суд дійшов висновку, що саме 02.10.2015 ОСОБА_1 дізнався (або міг дізнатися) про порушення, на його думку, прав та інтересів.

Звідси, враховуючи, що позивач був звільнений з публічної служби, то у нього був, відповідно до ч.3 ст.99 КАС України, місячний строк з 02.10.2015 для подачі позову до адміністративного суду щодо оскарження такого звільнення.

Позивачем не надано документальних доказів, що після лікування з 15.09.2015 до 29.09.2015 у Комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради він протягом тривалого часу проходив профілактичне лікування, і що таке профілактичне лікування заважало зверненню до суду з адміністративним позовом.

Участь позивача у виборчому процесі з Чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 (відповідно до Постанови Центральної виборчої комісії від 29.08.2015 за №209) як кандидата на посаду Купріянівського сільського голови Вільнянського району Запорізької області є його громадянським правом, а не обовязком, і, на думку суду, не заважає своєчасному направленню адміністративного позову до суду засобами поштового звязку.

Позивачем документально не доведено неможливість подати позов у більш коротші строки, а не 01.04.2016.

Станом на 01.04.2016 строк передбачений для звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, вже сплинув.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена колегіями суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах: від 22.12.2015 у справі №800/45/15, від 05.12.2011 у справі №21-369а11.

З урахуванням матеріалів справи, адміністративний позов поданий позивачем після закінчення строку, установленого законом, і суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивачем, його представником заявлені клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду в яких, на думку суду, не наведено обєктивних, поважних причин пропуску вказаного строку, тому адміністративний позов, поданий після закінчення строку, установленого законом, підлягає залишенню без розгляду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Клопотання про повернення сплаченого судового збору позивачем, його представником до суду не подано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 100, 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача, його представника про поновлення строку звернення до адміністративного суду, через необґрунтованість.

Клопотання представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення строку звернення до суду задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькі області про усунення дискримінації, визнання протиправним та скасування наказу, поновленні на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя О.О. Прасов