Справа № 22-а-13133/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Прихоодька К.П.

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплатити допомогу «дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом, який мотивував тим, що він є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог чинного законодавства. Вказував, що відповідач виплачує йому підвищення до пенсії у меншому розмірі ніж встановлено законом. Тому просив зобовязати відповідача виплатити йому підвищення за 2006-2008 роки в розмірі 4469 грн., та здійснювати виплати в подальшому.

В судовому засіданні позивач уточнив позов та просив визнати відмову відповідача у виплаті передбаченої допомоги неправомірною і зобовязати його нарахувати на користь позивача невиплачену державну соціальну допомогу з 2 квітня 2008 року по 31 грудня 2008 року

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2009 року позов задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в місті Білій Церкві Київської області щодо відмови у виплаті належних виплат ОСОБА_1 як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправними. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2 квітня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у місті Білій Церкві Київської області, отримує пенсію, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення відповідачем у 2006 -2007 р.р. не виплачувалось, а в 2008 році виплачувалося в значно меншому розмірі в твердій грошовій сумі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці, як дитині війни, відповідні нарахування за 2006-2008 р.р., але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду за 2008 рік, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 2 квітня 2009 року, а відтак його право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком часу в один рік, що передує предявленню позову, з урахуванням позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тому, враховуючи, положення Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22 травня 2008 року. Однак на вказані норми закону суд належної уваги не звернув.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд правильно визначивши право позивачки як дитини війни на отримання встановленого законом підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, не врахував процесуальний строк, протягом якого підлягають захисту порушені права позивачки і невірно визначив період, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2009 року необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати підвищення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2009 року в частині строку нарахування і виплати підвищення змінити, зобовязавши управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як особі яка має статус дитини війни починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді