Справа № 820/831/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 квітня 2016 р. №820/831/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Целіка В.В.,

представника відповідача - Мосійчука Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що господарська діяльність Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" (далі за текстом - ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень") здійснюється відповідно до норм законодавства, з реальним настанням правових наслідків. Обсяг цільове призначення операцій по закупівлі номенклатури товару, яке здійснювало ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Прометей Х" (далі за текстом - ТОВ "Прометей Х") обчислювались правильно, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, були здійснені за правочинами, які повністю відповідають вимогам закону, первинні документи оформлені належним чином. Судження контролюючого органу щодо безтоварного характеру господарських операцій позивача з контрагентами не відповідає дійсності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 21.10.2015 року №69, від 21.10.2015 року №70, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, наказу №136 від 21.10.2015 року, контролюючим органом в період з 21.10.2015 року по 27.10.2015 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень".

За результатами перевірки, контролюючим органом був складений акт перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Прометей Х" (код за ) за період лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року" (а.с.13-22).

Відповідно до висновків, викладених в акті №417/22/00486770 від 30.10.2015 року перевіркою встановлені порушення ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень", а саме:

- відсутність факту реального вчинення господарських операції ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "Прометей Х" (податковий номер 37365121) за період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року;

- відсутність об'єкту оподаткуванні про придбанні нафтопродуктів у ТОВ "Прометей Х" (), які підпадають під визначення ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту по податку на додану вартість всього на суму 398362,00 грн., в тому числі по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року в сумі 32667,00 грн., по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року в сумі 118020,00 грн., по податковій декларації за квітень 2015 року в сумі 247675,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 398362,00 грн., в тому числі за лютий 2015 року в сумі 32667,00 грн., за березень 2015 року в сумі 118020,00 грн., за квітень 2015 року в сумі 247675,00 грн.

У ході проведення перевірки вилучення копій (оригіналів) фінансово-господарських документів, які свідчать про приховування заниження об'єктів оподаткування, несплату податків та зборів (обов'язкових платежів) не здійснювалось.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн. (а.с.29).

Позивачем в досудовому порядку оскаржувалось рішення контролюючого органу. Так на адресу позивача від Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області надійшов лист №1401/10/20-09-22-60 від 16.11.2015 року "Про надання відповіді на заперечення до акту позапланової виїзної перевірки від 30.10.2015 року №417/22/00486770", в якому повідомлялось, що за результатами розгляду заперечень ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" наданих листом №854 від 09.11.2015 р. (вх. №1232/10 від 09.11.2015 р.) всі висновки акту виїзної позапланової перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року залишено без змін (а.с.23-28).

Рішенням №533/10/20-40-10-04-14 від 01.02.2016 року про результати розгляду скарги №879 від 03.12.2015 року (вх. №7613/10 від 11.12.2015 року) ДФС України повідомило позивача про те, що податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року № - залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.30-31).

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги первинні документи, які складені на підтвердження фактичного здійснення господарської операції, а також враховуватись повнота складання всіх підтверджуючих господарські операції документів.

Так, суд зазначає, що між ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" та ТОВ "Прометей Х" за період з 01.02.2015 року по 30.04.0015 року укладалися наступні правочини.

Так між сторонами був укладений договір поставки нафтопродуктів №03-01-2015 від 12.01.2015 року, відповідно до якого ТОВ "Прометей Х" (продавець) зобов'язується передати ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" (покупець) у власність нафтопродукти, а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар (а.с.46-47).

Відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів №03-01-2015 від 12.01.2015 року, товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору. Якість товару повинна відповідати дійснім на дату отримання товару відповідним стандартам України. Умови постачання товару-доставка товару продавцем або самовивіз.

Найменування товару - бензин А-92, дизельне пальне.

Оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця. П. 3.2 договору умови оплати: 100% попередня оплата протягом одного банківського дня від дати рахунку.

Відповідно до п. 7.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Відповідно п.7.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент; визначений цього договору та діє до 31 грудня 2015 р.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів.

На виконання умов вище зазначеного договору, позивач надав сертифікати та паспорта якості (а.с.79-84).

Продавцем виставлено рахунки на оплату товару (а.с.48-56). Розрахунки між підприємствами проводились у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний банківський рахунок, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.57-68).

Суми податку на додану вартість відповідно до податкових накладних №2301 від 23.02.2015 року, №13007 від 13.03.2015 року, №25009 від 25.03.2015 року, №17015 від 17.04.2015 року, №20008 від 20.04.2015 року, №22012 від 22.04.2015 року, №30003 від 30.04.2015 року, №30002 від 30.04.2015 року включені до податкового кредиту .

Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображеного у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та відповідають даним декларації з ПДВ за лютий-квітень 2015 року.

В серпні 2015року ПАТ "Племінний завод "Червоний велетень" надано уточнюючі розрахунки по ПДВ з самостійно зменшеними сумами податкового кредиту, а саме:

- за лютий 2015 р. № від 18.08.2015, зменшено суму ПДВ на 32666,67 грн.;

- за березень 2015р. № від 18.08.2015, зменшено суму ПДВ на 118020,00 грн.;

- за квітень 2015р. № від 19.08.2015, зменшено суму ПДВ на 247675,00 грн.

На виконання умов даного договору були отримані нафтопродукти, що підтверджується даними документами, а саме ТТН та видатковими накладними (а.с.69-78).

Відповідно до п. 14.5 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 встановлено, що приймання нафти і нафтопродуктів, які не належать підприємству, також відображається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП.

Згідно з п.6.1 Зберігання нафтопродуктів Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 встановлено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною. Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 м 3, ведення обліку для кожного резервуара не є обов'язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Поставка здійснювалась автопідприємстом ПАТ "Дніпронафтопродукт" та ТОВ "ТД "Кременчугнафтопродуктсервіс" за рахунок продавця нафтопродуктів. ПММ порозміщувалися на власних ємностях, що знаходяться за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Першотравневе (а.с.85-103).

Придбані ПММ оприбутковано по рахунку 203 бухгалтерського обліку в повному обсязі та були використані в господарських цілях для технологічних операцій по вирощуванню сільськогосподарської продукції, що підтверджується відповідними лімітно-забірними відомостями.

Всі зміни майнового стану позивача відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Суд зазначає, що досліджені у судовому засіданні документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентами позивача, відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, тобто є такими, що не викликають сумнівів щодо їх юридичної сили та доказовості та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про дотримання позивачем вимог чинного законодавства.

З огляду на те, що вчинені позивачем господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту - для підтвердження права на податковий кредит достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних.

Як вбачається з акту перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року підставою для прийняття висновків про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом став акт перевірки від 12.06.2015 року №2027/20-38-22-01-04/37365121, від 24.06.2015 року №2106/20-38-22-01-04/37365121, від 10.07.2015 року №2241/20-38-22-01-04/37365121 "Про результати проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Проемей Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Нафтакомпані" та ТОВ "Капітал Х" за період лютий, березень та квітень 2015 року" .

З цього приводу суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вбачається, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що суб'єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за спірним правочином, про наявність взаємопов'язаності позивача та контрагентів позивача, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) придбання послуг у контрагента, що зумовлює необґрунтованість висновку суб'єкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Приписами ч.2 ст.8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління ДФС у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" () судовий збір у розмірі 5975,43 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 43 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18.04.2016 року.

Суддя Полях Н.А.