Справа № 817/293/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/293/16

05 квітня 2016 року 11 год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача 1: представник не прибув,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення невиплаченої вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області про визнання бездіяльності щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні протиправною, стягнення невиплаченої вихідної допомоги у сумі 22386,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 25.12.2007 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС в Рівненській області від 06.11.2015 року № 350 о/с «По особовому складу» він був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 63 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року. Позивач зазначав, що йому була нарахована, проте не виплачена, одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 22386,00 грн.

Вказував на те, що звертався до голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області з приводу непроведення з ним розрахунку при звільненні, однак листом від 02.02.2016 року № 35/4-13 відповідач 2 повідомив, що виплата належних сум буде проведена після надходження коштів з ДДАІМВС України.

З урахуванням наведеного позивач просив визнати бездіяльність щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні протиправною, стягнути невиплачену вихідну допомогу в сумі 22386,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надав пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Відповідач 1 - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та пояснення по суті заявлених позовних вимог. Зокрема вказав, що заперечує проти стягнення вихідної допомоги з УМВС України в Рівненській області . Зазначає, що за клопотанням відповідача до справи залучений належний відповідач - УДАІ УМВС України в Рівненській області та саме з нього повинна бути стягнута фактично існуюча заборгованість по одноразовій грошовій допомозі при звільненні.

Відповідач 2 - Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неможливості прибуття суд не повідомив, заперечень на адміністративний позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що наказом РВПУ №178 о/с від 26.12.2007 року, ОСОБА_2 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ (а.с.5-6).

Наказом УМВС в Рівненській області від 06.11.2015 року № 350 о/с «По особовому складу» згідно з п.п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ прапорщик міліції ОСОБА_2, інспектор дорожньо-патрульної служби взводу дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Рівне, підпорядкованого УМВС України в Рівненській області, звільнений у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року(а.с. 7).

Відповідно до наказу УМВС в Рівненській області від 06.11.2015 року № 350 о/с, станом на 06.11. 2015 року вислуга років прапорщика міліції ОСОБА_2 на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 13 років 04 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні -13 років 06 місяців 19 днів.

19.01.2016 року позивач звертався до голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області з заявою про видачу довідки про суму грошового забезпечення за останні два місяці, що передували звільненню та із зазначенням загальної суми вихідної допомоги (а.с.10); з заявою з проханням виплатити йому суму вихідної допомоги (а.с.9).

Листом голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області №35/4-13 від 02.02.2016 року, ОСОБА_2 проінформовано, що виплата належних йому сум буде проведена після надходження коштів з ДДАІ МВС України (а.с.11).

Згідно з довідкою Управління Державтоінспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 12.02.2016 року №35/9-16, виданої ОСОБА_2, грошове забезпечення позивача за останні два місяці, що передували звільненню, становило за вересень 2015 року 2400,00 грн., за жовтень 2015 року 3444,00 грн. Нарахування та виплата вихідної допомоги в сумі 22 386,00 грн. буде здійснена в межах кошторисних призначень після їх затвердження ДДАІ МВС (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 565 особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Ч. 1 ст. 18 Закону № 565 було визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580 офіційно оприлюднений 06 серпня 2015 року у газеті «Голос України» № 141-142.

Відповідно до п. 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Таким чином, з 07 серпня 2015 року набули чинності п.п. 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580.

Згідно з абз. 1 п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Судом встановлено, що Наказом УМВС в Рівненській області від 06.11.2015 року № 350 о/с позивач був звільнений з органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон № 2262 має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

На час виникнення спірних правовідносин (день звільнення позивача) Закон № 2262 діяв у редакції від 01 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби у зв'язку із скороченням штатів виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2262 виплата зазначеної в частині першій цієї статті одноразової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до Закону № 2262 та на виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09 квітня 1992 року № 2263-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнята постанова «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова КМУ № 393).

На час виникнення спірних правовідносин Постанова КМУ № 393 діяла у редакції від 04 жовтня 2015 року.

Згідно з абз. 3 п. 10 Постанови КМУ № 393 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв'язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абз. 8 п. 10 Постанови КМУ № 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Абз. 1 п. 14 Постанови КМУ № 393 визначено, що одноразова грошова допомога, передбачена п. 10 цієї постанови, виплачується Міністерством внутрішніх справ за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для його утримання.

Ч. 1 ст. 19 Закону № 565 було передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови КМУ № 1294 виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до абз. 1 п. 1.6. Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, на день звільнення мав вислугу 13 років, що не оспорюється сторонами.

Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 9 Закону № 2262, абз. 3 п. 10 Постанови КМУ № 393 позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як було зазначено вище, відповідно до абз. 1 п. 14 Постанови КМУ № 393 одноразова грошова допомога виплачується Міністерством внутрішніх справ за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для його утримання.

Разом з цим, діючи в межах повноважень, визначених абз. 1 п. 2 Постанови КМУ № 1294, МВС України затвердило Інструкцію № 499, абз. 1 п. 1.6. якої передбачило, що грошове забезпечення виплачується за місцем служби.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_2 вихідної допомоги при звільненні та стягнення з ІДАІ УМВС України в Рівненській області на користь позивача вихідної допомоги при звільненні у сумі 22386,00 грн.

Посилання відповідача 2 - УДАІ УМВС України в Рівненській області на відсутність додаткового бюджетного фінансування як на підставу затримки виплати позивачу одноразової грошової допомоги, суд вважає неприйнятним з огляду на таке.

Відповідно до судової практики Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України» заява № 10972/05, відсутність коштів не може бути підставою для недотримання своїх зобов'язань. Відмова у проведенні відповідних виплат розцінюється Європейським Судом з прав людини як свавільна, така, що не ґрунтується на законі, та порушує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на приписи абз. 1 п. 1.6. Інструкції № 499 та враховуючи те, що Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області є юридичною особою, вимоги позивача про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області одноразової грошової допомоги при звільненні не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_2 вихідної допомоги при звільненні у сумі 22386,00 грн.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу при звільненні у сумі 22386 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.