Справа № 817/302/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/302/16

11 квітня 2016 року 14год. 36хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Білик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

доРівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (по тексту постанови - ФОП ОСОБА_3.) звернувся з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №79 від 24.02.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

На думку позивача, відсутні підстави для висновків контролюючого органу про те, що спірний наказ видано виключно з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість, щодо чого Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не забороняє проведення перевірок.

Вказує, що наказ від 24.02.2016 року №79 відповідачем видано для проведення перевірки позивача з питань своєчасності та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів під час дії законних обмежень на проведення податкових перевірок, він є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, подав відповідне письмове заперечення.

У своєму запереченні вказує, що в заявленому адміністративному позові позивач невірно застосовує норми законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зазначає, що обмеження встановлені п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року за №71-V-III не поширюються на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Порядок, встановлений ст. 77 Податкового кодексу України при проведені перевірки ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом було дотримано.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні, представником відповідача, Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській, позов не визнано повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник відповідача просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення податкового контролю в Україні, зокрема і шляхом проведення перевірок, врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 N2755-VI (далі - ПК України).

Стаття 19-1 ПК України визначає функції контролюючих органів, до яких, зокрема, належить здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснення інших функції, визначені цим Кодексом та законами України.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 ПК України, в межах їх повноважень (п.61.2 ст.61 ПК України).

Приписами статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є, зокрема, органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Перевірка - це спосіб здійснення контролю органами державної податкової служби правильності нарахування, своєчасності та повноти сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.

Право органів державної податкової служби на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок передбачено п.75.1 ст.75 ПК України.

Відповідно до пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з п.77.1 ст.77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Як встановлено судом, згідно наказу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області №79 від 24.02.2015 року «Про проведення планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1» призначено планову документальну виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Підставою для оформлення наказу став план-графіком проведення планових виїзних документальних перевірок на І квартал 2016 року та ст. 20 розділу І, ст. ст. 77, 82, гл. 8 розділу II Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, п. 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року за №71-V-III.

Згідно частини 1 вказаного наказано провести планову документальну виїзну перевірку фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 09.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

У ході розгляду справи встановлено, що ФОП ОСОБА_3 включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2016 року.

За таких обставин, Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області правомірно винесла оспорюваний у справі наказ за №79 від 24.02.2016 року.

При цьому, покликання позивача на вимоги Закону №71-VIII суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом. Жодних змін до ПК України в частині обмеження права контролюючих органів на проведення перевірок Законом №71-VIII не внесено.

Крім того, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з долученими до матеріалів справи податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2014 та за 2015 рік та розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2014 рік, розрахунком податкових зобов'язань на доходи фізичних осіб та військового збору і доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік, обсяг доходу ФОП ОСОБА_3 становить менше 20 мільйонів гривень.

Проте, наведеним пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №71-VIII передбачено, що зазначене вище обмеження не поширюється, зокрема:

з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Разом з тим, суд зазначає, що оспорюваний наказ видано контролюючим органом виключно на проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

Покликання позивача, що наказ від 24.02.2016 року №79 відповідачем видано для проведення перевірки позивача з питань своєчасності та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів не заслуговує на увагу, так як самим наказом чітко конкретизовано мету такої перевірки: правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року. Доказів які свідчили б, що наказ спрямований на вчинення контролюючим органом дій всупереч приписам пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №71-VIII, суд також не встановив.

Крім того, доводи позивача про можливість проведення згідно оспорюваного наказу перевірки з питань своєчасності та сплати ним усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів спростовуються наявним у матеріалах справи актом перевірки Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області за №00082/1712-1300/НОМЕР_1 від 30.03.2016 (а.с. 117-142).

У силу вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) тощо.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оспорюваний наказ №79 від 24.02.2016 року видано податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.