Справа № 826/2061/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 квітня 2016 року 11 год. 50 хв. № 826/2061/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" (далі - позивач, ПАТ "Індар") до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач-1, ДПІ у Дарницькому районі) та Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у місті Києві) про:

1) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача-1 від 30 листопада 2015 року № та №;

2) визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35 про результати розгляду первинної скарги (далі - оскаржувані рішення);

3) визнання протиправним та скасування акту від 13 листопада 2015 року №6491/26-51-22-04/21680915 "Про результати позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Індар" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2014, податку на прибуток за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2014 р." (далі - акт перевірки №6491) у частинах:

- пп. 1 п. 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 3923496,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн. та заниження податку на прибуток за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 745464,00 грн., а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на суму 20382,00 грн., за 3 кв. 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн., за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн.;

- пп. 4 п. 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення №637).

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, зокрема, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачами 1, 2 на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/2061/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У подальшому, відповідною ухвалою суду у Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників витребувано та зобов'язано його подати до суду засвідчені копії документів, які містяться у матеріалах особової справи ПАТ "Індар" та: якими зумовлено призначення та проведення перевірки позивача, за результатами якої складено акт перевірки №6491, у тому числі наказів про проведення перевірки, про зупинення перевірки, про поновлення перевірки, про продовження строку проведення перевірки, про внесення змін до наказів, постанови слідчого про призначення перевірки, направлень на проведення перевірки тощо; які враховано (використано) відповідачем-1 у ході перевірки позивача, у тому числі службових записок, листів до слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, відповідей на них тощо; відповідного податкового повідомлення-рішення, прийнятого відповідачем-1 на підставі оскаржуваного рішення відповідача-2.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідачів 1, 2 не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Дарницькому районі у період із 16 грудня 2014 року по 06 листопада 2015 року проведено перевірку ПАТ "Індар", за результатами якої 13 листопада 2015 року складено акт перевірки №6491, відповідно до висновків якого, встановлено, зокрема, порушення ПАТ "Індар" вимог:

- пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 3923496,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн. та заниження податку на прибуток за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 745464,00 грн., а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на суму 20382,00 грн., за 3 кв. 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн., за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн.;

- п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення №637.

На підставі акту перевірки №6491, 30 листопада 2015 року ДПІ у Дарницькому районі прийнято оскаржувані рішення:

- №, яким ПАТ "Індар" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 745464,00 грн. за основним платежем та у розмірі 372732,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№, яким до ПАТ "Індар" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 118795,65 грн.

При цьому, за результатами адміністративного оскарження вище зазначених оскаржуваних рішень ДПІ у Дарницькому районі 01 лютого 2016 року ГУ ДФС у місті Києві прийнято оскаржуване рішення №1793/10/26-15-10-06-35, яким податкове повідомлення-рішення від 30 листопада 2015 року № залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення від 30 листопада 2015 року № скасовано в частині збільшення суми грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 6936,00 грн. за основним платежем та у розмірі 3468,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), в іншій частині залишено без змін.

Поряд з цим, будь-яких доказів прийняття контролюючим органом на підставі оскаржуваного рішення ГУ ДФС у місті Києві відповідного податкового повідомлення-рішення, ні представниками відповідачів 1, 2 протягом судового розгляду, ні Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників на виконання вище вказаної ухвали суду про витребування до суду так і не подано.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Так, згідно з пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75, п. 86.1 ст. 86 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Крім того, наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок №984), в п. 3 якого зазначено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Згідно з п.п. 4, 5, 6 Порядку №984, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Тобто, у разі виявлення під час перевірки порушень законодавства контролюючий орган повинен відобразити вказане в акті перевірки.

Відповідно до п. 86.3 ст. 86 ПК України, акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено ст.77 та ст.78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Тобто, акт перевірки є службовим документом, у якому зафіксовано відповідні порушення податкового законодавства та який жодним чином не може порушувати права та інтереси позивача. Крім того, суд зауважує, що вчинені податковим органом дії щодо складання акту документальної виїзної перевірки не породжують для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від №К/9991/36349/11 від 01.11.2011 р., К/800/21027/13 від 30.10.2013 р., К/9991/36525/12 від 26.06.2013 р.

Крім того, згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 24 вересня 2013 року, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Виходячи із завдань КАС України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав, свобод та законних інтересів останніх.

Отже, оскільки акт перевірки є службовим документом, який лише підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а тому не породжує правових наслідків для платників податків та, як наслідок, не порушує прав останніх, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Індар" щодо визнання протиправним та скасування акту перевірки №6491 у вказаних частинах.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що вище зазначені висновки акту перевірки №6491 та прийняті на їх підставі ДПІ у Дарницькому районі оскаржувані рішення, ґрунтуються на встановленому під час перевірки факті:

- завищення валових витрат на суму 1850000,00 грн., у зв'язку з відсутністю реального здійснення господарських операцій за участю ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз";

- заниження валових доходів, а саме не відображення безнадійної кредиторської заборгованості за фінансово-господарськими операціями з компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія) на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.);

- перевищення ліміту залишку готівки в касі ПАТ "Індар" на суму 46271,65 грн. та неоприбуткування готівки на загальну суму 5250,47 грн.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Тобто, у межах даного спору слід, зокрема, встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ПАТ "Індар" ТОВ "Лейт Біз", обставини виконання умов договорів, ділову мету в їх укладанні, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності ПАТ "Індар" є виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, місцезнаходженням є: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5.

Так, 20 листопада 2013 року між ПАТ "Індар", як замовником, та ТОВ "Лейт Біз", як виконавцем, укладено договір №201113 на надання послуг з ремонту приміщень корпусів за адресою на вул. Зрошувальна 5 (далі - договір №201113), згідно з умовами якого, виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з ремонту приміщень корпусів ПАТ "Індар" за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі роботи, вартість яких, з урахуванням ПДВ, складає 1850000,00 грн.

На підтвердження виконання умов вище вказаного договору №201113 представником позивача надано суду копії відповідних локальних кошторисів, договірних цін, довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, банківських виписок.

Судом також з'ясовано, що усі надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими особами. Відповідачем-1 не зазначено жодних зауважень щодо правильності оформлення первинних документів та достовірності інформації, відображеної у них.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, платник податків може формувати валові витрати у разі реального придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності що, у першу чергу, має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статусу первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи.

Відповідно до ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як також зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, якими, за переконанням суду, підтверджується реальність здійснення господарських операцій між ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз", у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача-1 щодо протиправного завищення ПАТ "Індар" валових витрат на суму 1850000,00 грн.

Крім того, судом з'ясовано, що 11 червня 2012 року між ПАТ "Індар", як покупцем, та компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія), як продавцем, укладено контракт №672/1 (далі - контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує товар (тест-смужки "Акку-Чек Перформа №50", набори "Акку-Чек Перформа") по номенклатурі, кількості, ціні і на суму, згідно специфікацій до даного контракту.

Відповідно до специфікації №001 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов'язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 1469640,90 євро, а згідно із специфікацією №002 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов'язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 93760,92 євро.

Згідно з даними бухгалтерського обліку ПАТ "Індар" по субрахунку №632 "Розрахунки з іноземними постачальниками", банківськими виписками та платіжними дорученнями, за поставлений компанією "Altona Trade Agency LLP" товар ПАТ "Індар" перераховано кошти на загальну суму 1378916,93 євро.

Посилаючись на відповідь від компетентного органу Великобританії, ДПІ у Дарницькому районі зазначено, що у зв'язку з ліквідацією компанії "Altona Trade Agency LLP", у ПАТ "Індар" виникла безнадійна кредиторська заборгованість на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.).

Відповідно до п. 135.1, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Однак, суд вважає, що ДПІ у Дарницькому районі безпідставно не враховано, що ПАТ "Індар" листом від 18 лютого 2013 року №184/114-03-111 надано згоду на заміну кредитора за контрактом на суму 184484,89 євро.

Зокрема, згідно зі ст. 514, ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що ПАТ "Індар" не було допущено протиправного заниження валових доходів за фінансово-господарськими операціями з компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія) на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.).

Отже, у зв'язку із встановленням протиправності висновків акту перевірки №6491 щодо завищення та заниження ПАТ "Індар" валових витрат, суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення ДПІ у Дарницькому районі від 30 листопада 2015 року №, а тому воно підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3.4 Положення №637, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

Судом також з'ясовано, що відомість №00000081 за жовтень місяць 2012 року для виплати заробітної плати 12-м працівникам ПАТ "Індар", за відпрацьований час у жовтні місяці 2012 року, підписано керівником ПАТ "Індар" Вишневською Л.В., головним бухгалтером Виговським В.І. 06 листопада 2012 року. При цьому, у вказаній відомості міститься зазначення: в касу для оплати з 13 листопада по 15 листопада 2012 року, про що також зазначено в акті перевірки №6491.

У вказаній відомості на виплату грошей є всі 12 підписів працівників, які підтверджують отримання коштів на суму 40218,29 грн., про що є відповідні записи у касовій книзі, чековій книзі від 12 листопада 2012 року та у виписках банку.

Стосовно відомості на виплату грошей №00000066 від 30 вересня 2013 року суд зазначає наступне.

Як вбачається із наданих представником позивача касового чеку, виписки банку, прибуткового касового ордеру, касової книги та видаткового касового ордеру, а також відомості на виплату грошей, 3-м працівникам ПАТ "Індар" здійснено виплату коштів (заробітної плати) на загальну суму 6393,36 грн. При цьому, у відомості є підписи всіх одержувачів коштів, а також підписана керівником та головним бухгалтером ПАТ "Індар".

Стосовно встановленого в акті перевірки №6491 несвоєчасного оприбуткування ПАТ "Індар" готівкових коштів які надійшли до каси в розмірі 5250,47 грн., суд зазначає наступне.

Прибутковий ордер №158 від 22 жовтня 2013 року на суму 5250,47 грн. відображений ПАТ "Індар" в касовій книзі 22 жовтня 2013 року, а також сума зарахована на поточний рахунок ПАТ "Індар" та зазначена у виписці банку за 22 жовтня 2013 року.

Згідно з п.п. 4.2, 2.6 Положення №637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Так, ПАТ "Індар" відповідно відображено надходження коштів у касовій книзі 22 жовтня 2012 року на суму 5250,47 грн. згідно касового ордеру №158 від 22 жовтня 2013 року від підзвітної особи ОСОБА_3

Отже, ДПІ у Дарницькому районі безпідставно дійшла висновку щодо порушення ПАТ "Індар" вимог п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення №637, у зв'язку з чим оскаржуване рішення від 30 листопада 2015 року № ним прийнято протиправно, а тому воно підлягає скасуванню.

Однак, з урахуванням того, що оскаржувані рішення ДПІ у Дарницькому районі підлягають скасуванню, а оскаржуване рішення ГУ ДФС у місті Києві є рішенням, яке прийняте внаслідок адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого ДПІ у Дарницькому районі, отже, таке рішення також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 30 листопада 2015 року № та №.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" () частину здійсненого ним судового збору у розмірі 18554,89 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири гривні вісімдесят дев'ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (), а іншу частину здійсненого ним судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин