Справа № 804/71/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 р. справа № 804/71/16
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дирекція оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
11 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дирекція оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Київської державної митниці Державної фіскальної служби України стосовно безпідставної затримки міжнародного поштового відправлення № СС072531935СА;
- зобов'язати Київську державну митницю Державної фіскальної служби передати ОСОБА_1 належне йому відправлення № СС072531935СА.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в порушення приписів ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321, ст. 387 ЦК України, відповідач незаконно утримує міжнародне поштове відправлення (МПВ) № СС072531935СА, в якому надійшло належне ОСОБА_1 шасі моделі «MTD TAC21 Short Action Chassis» виробництва компанії «Modular Driven Technologies. LTD», чим порушує законні права позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 10.02.2016 р. прибув позивач, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання уповноважених представників не направли.
10 лютого 2016 року третьою особою до суду подано пояснення, в яких зазначено, що Дирекція ОПП діяла в межах чинного законодавства та жодним чином не порушила права позивача. Третя особа розгляд даної справи в подальшому просила проводити без участі представника Дирекції ОПП.
Відповідно до приписів ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу розглянуто у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 12.09.2015 року до Дирекції оброблення та перевезення пошти українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на ім'я ОСОБА_1 надійшло міжнародне відправлення № СС072531935СА, в якому надійшло шасі моделі «MTD TAC21 Short Action Chassis» виробництва компанії «Modular Driven Technologies. LTD».
18.09.2015 року відповідно до Правил обробки та відправлення міжнародної пошти в місцях міжнародного поштового обміну, затверджених спільним наказом ДМСУ та Держкомзв'язку України від 07.11.2000 № 165/626, міжнародне поштове відправлення № СС072531935СА надано оператором поштового зв'язку для здійснення митного контролю посадовим особам Київської міської митниці ДФС України.
Під час митного огляду вмісту МПВ, оглядовою комісією в складі посадової особи митниці та двох представників оператора поштового зв'язку встановлено, що вкладенням даного відправлення є товари, які ймовірно являються товарами військового призначення про що оператором поштового зв'язку складено акт ф.51 від 18.09.2015 року.
На підставі листа Київської міської митниці ДФС України від 13.10.2015 № 26-70-64-01-21/95 Дирекція ОПП листом від 16.10.2016 року № 06-22-265 повідомила ОСОБА_1, що пропуск виявлених у МПВ товарів через митний кордон України здійснюється на підставі дозволів (висновків) Державної служби експортного контролю, у зв'язку з чим, йому було рекомендовано звернутися до митниці. Цим же листом адресат також був повідомлений, що максимальний термін зберігання оператором поштових відправлень становить один місяць, а у разі надання ним письмової заяви, термін зберігання може бути продовжений до двох місяців.
26.10.2015 року з метою підтвердження законності придбання та відправлення шасі відповідачу був наданий лист № 1618 Командира ППСПОП «Дніпро - 1» ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 обіймає посаду заступника командира 1-го взводу 1-ї роти ППСПОП «Дніпро - 1» та означене шасі буде використовуватись бійцями цього підрозділу МВС при захисті цілісності та конституційного ладу в зоні проведення Антитеростичної операції. Крім цього, Київській міській митниці Державної фіскальної служби України був наданий висновок Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/5-В-24 від 12.03.2012 року про те, що означене шасі не відноситься до категорії вогнепальної зброї.
На лист від 26.10.2015 року № 1618 відповідачем була надана відповідь, в якій зазначено, що у зв'язку із сумнівом посадової особи митниці щодо маркування на упаковці інформації, зазначеній в інструкції, ці товари направлено на експертизу до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень з метою іх ідентифікації.
На підставі акту про взяття проб і зразків товарів від 30.10.2015 року, вкладення МПВ вилучалися у Дирекції ОПП для проведення експертизи та досліджень.
31.12.2015 року після проведення зазначених заходів, вкладення МПВ були повернуті оператору.
У зв'язку із закінченням терміну зберігання МПВ та відмітки митниці в митній декларації про відсутність дозвільних документів на товари, вкладені в МПВ, 17.01.2016 року з припискою до посилкової карти СР87 від 17.01.2016 року, а також відсутності у Дирекції ОПП заяви ОСОБА_1 про продовження терміну зберігання поштового відправлення, МПВ № СС072531935СА було повернуто відправнику у Канаду.
Вважаючи дії Київської державної митниці Державної фіскальної служби України стосовно безпідставної затримки міжнародного поштового відправлення № СС072531935СА протиправними, позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України (далі - МК України), державна митна справа має здійснюватись на основі принципів законності та презумпції невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Відповідно до підпункту 71 ч. 2 ст. 544 МК України, одним із завдань органів доходів та зборів є здійснення державного експортного контролю в межах повноважень, покладених на органи доходів і зборів відповідно до Кодексу та інших законів України.
Відповідно до положень ч. 31 ст. 4 Митного кодексу України, міжнародні поштові відправлення це - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв'язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою «М», дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою «Консигнація», відправлення міжнародної прискореної пошти «ЕМS», які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв'язку.
Питання переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях регулюються Главою 36 МК України.
Так, ст. 233 МК України передбачено, що орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, здійснює пропуск вантажу експрес-перевізника на митну територію України на підставі поданого експрес-перевізником єдиного транспортного документа, який одночасно є документом контролю доставки з пункту пропуску через державний кордон України до центральної сортувальної станції, та направляє його під митним контролем до органу доходів і зборів призначення.
Операції з міжнародними поштовими та експрес-відправленнями (розпакування, перепакування, пред'явлення для огляду тощо) та їх зберігання до випуску у вільний обіг чи повернення відправникам здійснюються під митним контролем.
Міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.
Згідно із ч. 2 ст. 235 МК України, заборонено переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, заборонених до пересилання відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань надання послуг поштового зв'язку.
Перелік товарів, заборонених до пересилання у міжнародних поштових відправленнях зокрема, визначено ст. 15 Всесвітньої поштової конвенції, затвердженої Указом Президента України від 09.01.2013 року № 5/2013 та п. 37 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМ України від 05.032009 року № 270 (надалі - Правила).
Відповідно до п. 37 Правил, у міжнародних поштових відправленнях забороняється пересилати зокрема і вогнепальну зброю усіх видів і боєприпаси до неї, холодну зброю та інші предмети, спеціально призначені для нападу та оборони (кастети, стилети, балончики з рідиною паралітичної дії тощо), вибухові, легкозаймисті або інші небезпечні речовини, якщо інше не передбачено законодавством.
Так, Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 20 лютого 2003 року № 549-IV (далі - Закон) регулюється діяльність, пов'язана з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов'язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.
Згідно з ст. 6 Закону, реалізацію державної політики в галузі державного експортного контролю забезпечують центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, уповноважені згідно із законодавством здійснювати заходи в галузі державного експортного контролю.
Статтею 5 Закону визначені методи здійснення державного експортного контролю серед яких:
- ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об'єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до списків товарів, що підлягають державному експортному контролю;
- надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач.
Згідно із Положенням про порядок проведення експертизи в галузі державного експортного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 року № 767, державну експертизу проводять Держекспортконтроль та інші центральні органи виконавчої влади та інші державні органи в межах своєї компетенції (за мотивованим запитом замовника експертизи або Міжвідомчої комісії з політики військово-технічного співробітництва та експортного контролю). Згідно вимог пункту 7 зазначеного Положення експертиза в галузі державного експортного контролю може бути державною і недержавною (за волевиявленням власника товарів).
Відповідно до Інструкції про Порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів від 21.08.98 р. № 622, гвинтівка «REMINGTON 700», до якої виготовлене означене шасі моделі «MTD TAC21 Short Action Chassis», відноситься до категорії мисливської зброї
З матеріалів справи, а саме, з висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/5-В-24 від 12.03.2012 року вбачається, що шасі до карабінів (гвинтівок) виробництва фірми МDT (Канада) не відноситься до категорії вогнепальної зброї.
Згідно із частиною 2 ст. 2 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», його дія не поширюється на міжнародні передачі газової, спортивної чи мисливської зброї, зброї, що споряджається гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, іншої зброї, на яку поширюється дія дозвільної системи щодо обігу такої зброї, а також складові частини, патрони та боєприпаси до неї.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
На підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих доказів на підтвердження своєї позиції, враховуючи те, що шасі до карабінів (гвинтівок) виробництва фірми МDT (Канада) відповідно до висновку від 12.03.2012 року не відноситься до категорії зброї, а також не вилучене з цивільного обігу та не відноситься до речей обмеженого обороту, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дирекція оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Київської державної митниці Державної фіскальної служби України стосовно безпідставної затримки міжнародного поштового відправлення № СС072531935СА .
Зобов'язати Київську державну митницю Державної фіскальної служби передати ОСОБА_1 належне йому відправлення № СС072531935СА.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський