Справа № 826/19108/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Авіалінії Харкова" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Авіалінії Харкова" звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо ненадання до органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року та підлягає відшкодуванню на користь позивача;

- стягнення із Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року;

- стягнення із Державного бюджету України на користь позивача пені у розмірі 41 510,29 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 19 грудня 2014 року подано до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року, в якій у рядку 23.1 задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 9 779 425,00 грн.

Крім того, разом з податковою декларацією позивачем подавалися відповідачу наступні документи: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року (Д1); довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ); заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4); розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві у період з 09 по 26 лютого 2015 року проведено документальну позапланову перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт від 05 березня 2015 року №1336/26-51-15-02-07/25469838 (далі - акт перевірки).

Так, згідно висновків акту перевірки, підтверджено задекларовану позивачем суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за листопад 2014 року у сумі 264 734,00 грн.

В той же час, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві не подано до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку щодо відшкодування позивачу угодженої суми ПДВ в розмірі 264 734,00 грн., що порушує його права та законні інтереси та стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним адміністративним позовом.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до приписів пп. 14.1.18. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті (п. 200.7 ст. 200 ПК України).

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону ( п. 200.8 ст. 200 ПК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем виконано вищенаведені умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 ПК України.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, згідно п. 200.11. ст. 200 ПК України, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Як підтверджується матеріалами справи, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві проведена відносно позивача документальна позапланова перевірка щодо правомірності нарахування ним суми бюджетного відшкодування у податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року, за результатами якої узгоджено (підтверджено) суму бюджетного відшкодування в розмірі 264 734,00 грн.

Відповідно до п. 200.12 п. 200.13 ст. 200 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно із п.п. 6, 7, 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 ПК України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

В той же час, судом першої інстанції встановлено, що Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві не виконала обов'язку щодо подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку із зазначенням узгодженої (підтвердженої) суми бюджетного відшкодування в розмірі 264 734,00 грн. у встановлені п. 200.12 ст. 200 ПК України строки, що призвело до неперерахування (невідшкодування) позивачу відповідної суми бюджетного відшкодування протягом строку встановленого п. 200.13. ст. 200 ПК України.

Наведене свідчить про допущення Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві протиправної бездіяльності щодо ненадання до органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року та підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Згідно позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року №21-131а14, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Як вже зазначалося, позивач виконав умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 ПК України, а відповідач у встановленому ПК України порядку підтвердив суму бюджетного відшкодування позивачу у розмірі 264 734,00 грн., проте відповідного висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві не подав, що призвело до неодержання позивачем коштів з бюджету.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві протиправно не подано до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, висновку для бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Крім того, відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року №21-131а14.

Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, йому не було відшкодовано суму підтвердженого бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 264 734,00 грн., така сума є заборгованістю бюджету перед позивачем, отже він має право нарахування на неї пені.

Відповідно до Постанови Національного банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 02.03.2015 р. №154 станом на 18.06.2015 р. діяла облікова ставка НБУ в розмірі 30%.

Враховуючи приписи п. 200.23 ст. 200 ПК України щодо нарахування пені на рівні 120%, пеня встановлюється на рівні 36% (30%*120%). Розмір пені на день складає 0,098% (36%*365).

Отже, сума пені за період прострочення з 18.03.2015 по 24.08.2015 складає 41 510,29 грн. (264 734 грн. * 0,098%).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені в сумі 41 510,29 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Авіалінії Харкова" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року, виходячи з наступного.

Алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань регламентовано статтею 43 ПК, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби, місцевих фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений, зокрема, відповідно до статті 43 ПК, спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 21 грудня 2010 року № 974/1597/499 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2010 року за № 1386/18681; був чинний на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії).

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК та пункту 7 Порядку взаємодії, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Колегія суддів звертає увагу, що повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених податковим законодавством, є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а, відтак, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

За наведеного, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 734,00 грн., є помилковим, адже така вимога позивача не є належним способом захисту порушених прав платника податків. В цьому випадку належним способом захисту права позивача є вимога про зобов'язання відповідача виконати покладений на нього Законом обов'язок щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Водночас колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а, у випадку невиконання або неналежного виконання рішення, не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок зазначений в постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі № 21-3669а.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, а тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в частині стягнення із Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року - підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нової постанови.

Крім того, Державною Податковою Інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві при поданні апеляційної скарги судовий збір не було сплачено, а тому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (чинного станом на час подання позовної заяви), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру сплачується 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (чинного на час подання позовної заяви) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року складає 1218 грн.

Отже, судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру становить не менше 1827 грн. (1218*1,5) і не більше 4 872 грн. (1218*4), а за подання адміністративного позову немайнового характеру 73,08 грн.

Відповідно до п. п 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до абзаців першого та другого частини третьої статті 6 Закону «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Водночас, відповідно до положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України, вирішуючи справу, суд повинен визначитися щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваного акта, дії чи бездіяльності та встановити правові наслідки протиправності акта. Такими наслідками згідно з вказаним положенням є скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При цьому вимога про визнання рішення протиправним може бути окремим способом захисту порушеного права.

Таким чином, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 № 2.

Враховуючи, що судом було задоволено позовні вимоги в частині, а саме: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо ненадання до органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення Публічному акціонерному товариству "Авіалінії Харкова" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року та стягнено із Державного бюджету України на користь позивача пені у розмірі 41 510,29 грн., колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з апелянта судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2090, 09 грн. (110% від 73,08 + 110% від 1827).

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в частині стягнення із Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року - скасувати та прийняти нове рішення в цій частині.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підготувати та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення Публічному акціонерному товариству "Авіалінії Харкова" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 264 734,00 грн. за листопад 2014 року.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду (р/р №1007 , отримувач - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача - 38004897, МФО - 820019) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2090, 09 грн. (дві тисячі дев'яносто гривень 09 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.