Справа № 826/4712/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ К/800/20177/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Лосєва А.М.,

при секретарі Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 липня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року

по справі №826/4712/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві)

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У квітні 2014 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поставлено питання про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, а також визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 27.03.2014 року №. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття у справі нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими, отже, просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету держави податків, зборів та інших платежів ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт від 20.11.2013 року № 361/17-20/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою, на думку контролюючого органу, встановлено порушення позивачем п.177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України, а саме: неналежне ведення обліку доходів та витрат, що призвело до заниження зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб у перевіряємий період.

На підставі названого акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.03.2014 року №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у відповідному розмірі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що оскільки у відповідача не виникло права на проведення перевірки позивача, за результатами якої складено акт та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, а отже були відсутні і правові підстави для виникнення у податкового органу обов'язку щодо визначення суми грошового зобов'язання та прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення.

Так, відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з п.77.4 ст.74 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом п.77.6 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків, при цьому право на проведення зазначеної перевірки виникає у податкового органу тільки за умови вручення під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня початку перевірки платнику податків копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки, а приступити до її проведення він має право за умови пред'явлення або надіслання також направлення на проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, копія наказу № 637 від 21.10.2013 року та повідомлення про проведення перевірки відповідно до наданої відповідачем суду копії фіскального чеку № 5054 від 21.10.2013 року були направлені позивачу 21.10.2013 року о 20:46 год.

Відповідно до акта перевірки від 20.11.2013 року № 361/17-20/НОМЕР_1 перевірка позивача проводилась в період з 31.10.2013 року по 13.11.2013 року.

Таким чином, наказ № 637 від 21.10.2013 року та повідомлення про проведення перевірки були направлені позивачу пізніше ніж за 10 календарних днів до дня початку перевірки.

Доказів на підтвердження факту пред'явлення чи надіслання позивачу направлень №547/17-20П від 31.10.2013 року та № 553/17-20П від 31.10.2013 року та службових посвідчень, згідно з якими було проведено перевірку за результатами якої складено акт №361/17-20/НОМЕР_1 від 20.11.2013 року, відповідачем суду надано не було, як і не було надано копій відповідних документів.

Крім того, в акті № 361/17-20/НОМЕР_1 від 20.11.2013 року зазначено проте, що перевірку проведено в приміщенні ДПІ Святошинському районі м.Києва.

Факт того, що перевірка за результатами якої складено акт № 361/17-20/НОМЕР_1 від 20.11.2013 року проведено в приміщенні податкового органу було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні під час розгляду даної справи у суді першої інстанції.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14, колегія суддів зазначає, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

У справі, що переглядається, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту отримання позивачем наказу та повідомлення про призначення податкової перевірки ФОП ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк. А відтак, суди попередніх інстанцій цілком правомірно визнали протиправним спірне податкове повідомлення-рішення в силу відсутності податкової перевірки як юридичного факту, що породжує юридичні наслідки.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ А.М. Лосєв