Справа № 826/14011/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/54468/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Управління державної охорони України про зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Управління державної охорони України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, про: зміну дати звільнення з 16 лютого 2015 року на 29 квітня 2015 року та стягнення з Управління державної охорони України середнього заробітку за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та закрити провадження у справі. Посилається на те, що судами безпідставно було поновлено позивачу строк звернення до суду.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 7 червня 2010 року був прийнятий на військову службу в Управління державної охорони України. Під час прийняття на військову службу трудову книжку позивач здав адміністрації.

Згідно з наказом Управління державної охорони України «По особовому складу» від 16 лютого 2015 року № 19-ос полковника ОСОБА_3 звільнено у запас Служби безпеки України згідно з пунктом «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я).

В день звільнення позивача, трудову книжку ним отримано не було, у зв'язку з чим, 2 квітня 2015 року він звернувся до начальника Управління державної охорони України з відповідним рапортом. 29 квітня 2015 року позивача було запрошено до Управління державної охорони України та видано трудову книжку під підпис.

З підстав незгоди із правомірністю наказу про звільнення від 16 лютого 2015 року № 19-ос позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року у справі № 826/4516/15 ухвалено змінити підстави звільнення полковника ОСОБА_3 у наказі Управління державної охорони України №19-ос від 16 лютого 2015 року з пункту «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» на пункт «г» частини 6 статті 26 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Визнано неправомірним ненарахування і невиплату основних і додаткових видів грошового забезпечення з 22 вересня 2014 року по 11 листопада 2014 року і зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплату грошового забезпечення за цей період.

В матеріалах справи містяться пояснення позивача, в яких він зазначає, що звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про зміну підстави звільнення з військової служби (справа №826/4516/15) у зв'язку із намаганням зберегти за собою житло, надане Управлінням державної охорони України, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також, в матеріалах справи містяться листи відповідача про вимогу звільнення службової квартири. Представники кадрового органу стверджували, що особова справа офіцера, трудова книжка мають залишатись в них, так як в разі задоволення позову про зміну підстави звільнення вони зобов'язані внести відповідні зміни в особову справу і трудову книжку. Тобто, причиною притримання керівництвом Управлінням державної охорони України документів вказувались саме дії по оскарженню підстави звільнення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, грошовий розрахунок після звільнення позивачу не виплачували, пенсія не нараховувалась, так як керівництво Управлінням державної охорони України не направляло у відповідний орган особову справу офіцера з розрахунками, трудова книжка позивача знаходилась в Управлінні державної охорони України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про поважність причин пропуску звернення до суду з адміністративним позовом.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу Управління державної охорони України та особливості проходження ними військової служби у воєнний час визначений у Положенні про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України, затвердженого Указом Президента України від 19 жовтня 2007 року № 987/2007 (далі - Положення).

Разом з тим, Положенням про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України не регулюються питання щодо ведення трудової книжки, видачі трудової книжки при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 21-352а13).

Враховуючи те, що Положенням про проходження військової служби за контрактом військовослужбовцями Управління державної охорони України не регулюються питання ведення трудової книжки, а також наслідки затримки видачі трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин положення Кодексу Законів про працю України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, про те, що в порушення наведених правових норм, відповідачем не було видано трудову книжку позивачу у день звільнення, також, не надано жодних доказів, які б підтверджували факти вчинення останнім дій, спрямованих на отримання ОСОБА_3 трудової книжки.

Також, суди попередніх інстанцій обґрунтовано стягнули з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 16 лютого 2015 року по 29 квітня 2015 року, застосувавши норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління державної охорони України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман