Справа № 552/6834/15-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р.Справа № 552/6834/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві на постанову Київського районного суду м. Полтави від 12.02.2016р. по справі № 552/6834/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача призначити їй виплату одноразової грошової допомоги при виході на пенсію за віком, як педагогічному працівнику, згідно п. 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", включивши періоди роботи у Рівненській ДЮСШ № 2 з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року на посаді тренера-викладача та час роботи з 07.09.1984 року по 09.10.1985 року на посаді голови учнівського профспілкового комітету СПТУ № 24 м. Полтави до спеціального стажу.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві призначити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", включивши періоди роботи в Рівненській ДЮСШ № 2 з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року на посаді тренера-викладача та в СПТУ № 24 з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року на посаді голови учнівського профспілкового комітету до спеціального стажу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 "Про затвердження переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", Переліку установ, організацій і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 № 135, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1, з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року працювала тренером-викладачем у Рівненській ДЮСШ № 2, а в період з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року - на посаді голови учнівського профспілкового комітету СПТУ № 24 м. Полтави.

27 квітня 2015 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На звернення позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Управлінням Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві надано відповідь листом від 18 вересня 2015 року № 92/Д-08/1, в якому зазначено про відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року працювала тренером-викладачем у Рівненській ДЮСШ № 2, а в період з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року - на посаді голови учнівського профспілкового комітету СПТУ № 24 м. Полтави, які не передбачені Переліком закладів, установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмові у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи в Рівненській ДЮСШ № 2 з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року на посаді тренера-викладача та в СПТУ № 24 з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року на посаді голови учнівського профспілкового комітету підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з п. "е" ч.1 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"

Пунктом же 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Під час судового розгляду справи встановлено, що єдиною підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги є не зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи позивача в Рівненській ДЮСШ № 2 з 05 вересня 1980 року по 23 серпня 1984 року на посаді тренера-викладача та в СПТУ № 24 з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року на посаді голови учнівського профспілкового комітету, тобто предметом доказування в даній справі є правомірність не зарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, вищезазначених періодів роботи.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. У цьому Переліку зазначені посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада тренера-викладача цим переліком дійсно не передбачена.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 N 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. Цим переліком передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постанова Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 прийнята пізніше постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, розширює перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників та не суперечить ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінет Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433 дитячо-юнацькі спортивні школи віднесені до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Крім того, із роз'яснень, що надавались Міністерством соціального захисту населення у різний час, зокрема, № 01-3/95-02-1 від 16.02.1994 р., вбачається поширення дії постанови Кабінету Міністрів України № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту посад, робота на яких діє право на пенсію за вислугу років" на позашкільні навчально-виховні заклади, в тому числі, на дитячо-юнацькі спортивні школи. Іншим листом № 01-3/96-02-1 від 16.02.1994 р. роз'яснено, що у дитячо-юнацьких спортивних школах передбачені посади тренерів-викладачів, а не тренерів, викладачів.

З урахуванням того, що позивач працювала саме тренером-викладачем у позашкільному навчальному закладів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність включення періоду роботи позивача на посаді тренера-викладача дитячо-юнацької спортивної школи до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Пенсійне забезпечення".

З приводу роботи позивача в СПТУ № 24 у період з 07 вересня 1984 року по 09 жовтня 1985 року на посаді голови учнівського профспілкового комітету, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Положення "Про порядок обрахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959 р., учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров'я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується робота на виборних посадах, якщо не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Судом встановлено, що стаж педагогічної діяльності позивача на посадах в закладах освіти, що дає право на пенсію згідно вимог пункту "е" статті 55 Закону є більшим ніж 2/3 від 25 років потрібного стажу, а саме складає більше 23 років, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді голови учнівського профспілкового комітету підлягає зарахуванню в стаж освітньої роботи.

З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів приходить до висновку, що позивач відповідає визначеним законом критеріям, необхідним для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ч.1 ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 12.02.2016р. по справі № 552/6834/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2016 р.