Справа № 820/668/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 квітня 2016 р. № 820/668/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Переверзевої Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 22.02.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням №36726186; скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 22.02.2013р. про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням №37645946.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови винесені всупереч приписам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки з моменту відкриття виконавчих проваджень 15.02.2013 року до моменту винесення постанов про стягнення виконавчого збору, фактичні та реальні виконавчі дії державним виконавцем не провадились, а виконавчі документи позивачу не надсилались.

В обґрунтування заперечень на позов представник відповідача вказав, що постанови про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчих проваджень № 36726186 та № 37645946 є законними, оскільки державним виконавцем 15.02.2013 року були направлені постанови про відкриття виконавчих проваджень, які позивач отримав особисто, а тому знав про наявні відкритті виконавчі провадження, та на думку відповідача, мав можливість сплатити борг до початку примусового виконання рушення.

У судовому засіданні представник позивача, підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала з огляду на позицію, викладену в письмових запереченнях, просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом 16.02.2016 року.

Частиною 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України, позовну заяву з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що про існування оскаржуваних постанов відповідача, позивач дізнався 15.02.2016 року, після отримання відповіді державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції №1046, якою було повідомлено про дату відкриття виконавчих проваджень №36726186 та №37645946, а також надано копії вказаних постанов.

Отримавши дані рішення виконавчого органу, позивач 16.02.2016 року подав до Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов, який в той же день був зареєстрований канцелярією суду.

Таким чином, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Судом встановлено, що 15.02.2013р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Перепелицею Л.В., на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова №11230 виданого 04.02.2013р., було відкрито виконавче провадження №36726186 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 2 786 579,81 грн.

Також 15.02.2013р., старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Перепелицею Л.В., на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова №11230 виданого 04.02.2013р., було відкрито виконавче провадження №37645946 про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

22.02.2013р. в ході виконавчого провадження №36726186 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Перепелицею Л.В. було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 278 657,98 грн., у зв'язку із закінченням строку для добровільного виконання рішення.

З тих же підстав, 22.02.2013р. в ході виконавчого провадження №37645946 було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 321,90 грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 цього ж Закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У правовій позиції Верховного суду України викладеній у постанові від 06.07.2015р. у справі № 6-785цс15 зазначено, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Таким чином, передумовами для стягнення виконавчого збору з боржника є невиконання боржником рішення добровільно в установлений для цього час, а також, вчинення державним виконавцем дій спрямованих на примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення постанов від 15.02.2013 року про відкриття виконавчих проваджень №36726186 та №37645946, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області жодних виконавчих дій з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова не вчинялося, та будь-яких заходів не здійснювалося.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що боржником були отримані лише постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.10.2015р., які були отримані позивачем 12.10.2015р.

Також суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача стосовно неодноразового звернення представників ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області з заявами про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, оскільки на копіях заяв, наявних в матеріалах справи, відсутні відмітки про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень, чи про отримання ним будь-яких постанов державного виконавця.

Таким чином, представником відповідача не доведено факт отримання позивачем постанови про відкриття виконавчих проваджень №36726186 та №37645946 від 15.02.2013 року. Доказів, які б спростували доводи викладені у позовній заяві, відповідачем не надано, а заяви представника ОСОБА_3 від 09.11.2015 року жодним чином не обґрунтовують доводи представника відповідача.

Згідно ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" - державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов'язки і права державних виконавців. Так, зокрема, частиною 1 ст.11 передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Враховуючи встановлені судом обставини, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 22.02.2013р. про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчими провадженнями №36726186 та №37645946 винесені всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування постанов відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 22.02.2013р. про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчими провадженнями №36726186 та №37645946 такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції про скасування постанов - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням №36726186 від 22.02.2013р.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області про стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням №37645946 від 22.02.2013р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції (юридична адреса: вул. Петровського, буд. 20, м. Дергачі, Харківська область, 62300) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, 61174, ІПН НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2016 року.

Суддя Тітов О.М.