Справа № 2-а-888/2010
Суддя: Завірюха О. В.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а-888/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2010року Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Завірюха О.В., розглянувши

у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,

встанови в:

08.10.2010року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила суд винести рішення про його задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус «Дитини війни», а отже, відповідно до вимог ст. 6 вказаного Закону, має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком за 2006-2010 роки. Відповідачем же вищевказана соціальна допомога позивачеві не виплачувалась за період 2006-2007 роках, а в 2008 - 2010р. виплачувалась в розмірах непередбаченим законодавством, що вона вважає порушенням своїх прав та законних інтересів. Крім того Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону були визнані неконституційними та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Однак відповідач не здійснив нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії. Вважає, що відмова відповідача в здійсненні перерахунку та виплати коштів є незаконною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. З Закону, державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відмову відповідача в нарахуванні їй соціальної допомоги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком протиправною та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплати в період з 01.10.2007р. по 30.09.2010р. та виплачувати в подальшому .

До початку судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі та постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Позивач надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю та просила справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області, просив врахувати положення ст.ст. 99, 100 КАС України, зважаючи на періоди, за які позивач просить задовольнити позовні вимоги та часу її звернення до суду, що свідчить про пропущення позивачем строку на звернення за попередні роки та надав письмову заяву, в якій проти позову заперечив та просив слухати справу у його відсутність. У своєму письмовому запереченні зазначає, що на момент звернення позивача до суду не визначений механізм проведення відповідних виплат, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому не встановлено, яким саме органом та за рахунок яких коштів повинні здійснюватись призначення та виплата соціальної допомоги. Невірним, на думку відповідача, є застосування до даних відносин при призначенні та виплаті допомоги мінімального розміру пенсії, визначеного в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».. На підставі викладеного представник управління Пенсійного фонду просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані документи приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус «Дитини війни».

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 року за № 2195-ІУ, набрав чинності 01.01.2006 року).

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. 98, ст. 101, ст. 103, ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) вищевказані положення, зокрема пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону України № 489-V від 19.12.2006 року, що діяла з 01.07.2007 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком , яку призначають та виплачують управління Пенсійного Фонду України за місцем проживання осіб, які мають статус дитини війни.

Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік не передбачено звуження прав громадян порівняно з 2008 роком.

Згідно зі ст.70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної зарплати, в той же час, Кабінету Міністрів України не надано право встановлювати розміри пенсії за віком, із розміру якої вираховується 30% підвищення до пенсії дітям війни.

Відповідач не нараховує підвищення до пенсії у вказаному розмірі, незважаючи на ті обставини, що Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» дії норм Закону України «Про дітей війни» не зупинялись, зміни до вказаних норм не вносились. Норми вказаного закону діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив це підвищення пенсії протягом 2010 року, відмовив у перерахунку після письмового звернення, чим порушив указане право позивача. Вказані обставини свідчать про протиправність дій відповідача.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права та свободи гарантуються, тобто держава бере на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30 % доплати до пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України. Згідно абзацу 1 пункту 1 Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України 01.03.2002 року за № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо: призначення пенсій; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1. Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України,

відомчими відповідно Головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах єві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та ають завданням забезпечення призначення та виплати пенсій.

Таким чином обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про оціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачеві ЗО % доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний Фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав своїх повноважень без поважних причин, а отже його дії мають бути визнані в судовому порядку неправомірними.

Крім того, зі ст. 6 Закону У країни «Про соціальний захист дітей війни» випливає, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком. Тому для розрахунку надбавки до пенсії необхідно застосувати розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на ! відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Нарахуванню підлягає розмір державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з відрахуванням розміру щомісячної допомоги, одержаного позивачем за вказаний період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року.

Таким чином суд, зважаючи на вищевикладене, дійшов до висновку, що доводи позивача про неправомірність дій : відповідача в частині відмови в перерахуванні їй розміру пенсії з урахуванням щомісячної соціальної 30 % надбавки, є законними та обґрунтованими.

При вирішенні питання про строк, за який належить зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу ! з урахуванням соціальної надбавки, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності, встановленої КАС України, тобто за 6 (шість) місяців, оскільки позивачем не було надано жодних доказів поважності причин пропуску нею даного строку позовної давності.

Згідно вказаних положень та враховуючи ту обставину, що позивач звернулась до суду 08.10.2010 року, позов підлягає задоволенню в межах строку звернення до адміністративного суду, тобто за період з 08.04.2010 року по день прийняття рішення.

Вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому проводити перерахунок та виплату доплати до пенсії згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє.

Оскільки позивач оплатила судовий збір в сумі 3 грн. 40 коп., а постанова виноситься на її користь, розмір такого збору, відповідно до ст. 94 КАС України, в сумі 1 гривні 70 копійок, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягає відшкодуванню на рахунок державного бюджету України, оскільки відповідач звільнений від оплати судового збору.

На підставі .2 ст.19, ст. 152 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України № 6- рп від 09.07.2007 року, ст.8, 9, 12, 19, ст.102, 159-163 КАС України, ст.ст.1,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст.ст. 2,3 ч. 1 п. 10, 11, 71, 86, 94, 100, 102, 122, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області в частині відмови у нарахуванні ОСОБА_1 надбавки до пенсії у розмірі 30% у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірів % мінімальної пенсії за віком з 08.04.2010 року по 02.11.2010р. з урахуванням фактично виплачених в цей термін сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 1 (одна) гривня 70 копійок стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: