Справа № 22-а-18864/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Приходька К.П.,

суддів - Верланова С.М.,Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 05 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є матірю дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 22 березня 2001 року дана допомога повинна виплачуватися їй в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до шести років. Оскільки відповідач виплачує вказану допомогу у значно нижчих розмірах, вона звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з вимогою про проведення перерахунку, однак їй було відмовлено. У звязку з цим, просить визнати такі дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача на її користь недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною з травня 2007 року по грудень 2009 року в розмірі 18846 грн. 38 коп.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 05 лютого 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» передбачена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка є матірю дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд виходив з того, що хоч Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми", однак вони звужують права позивачки на отримання вказаних коштів, тому відповідач повинен був нараховувати та виплачувати кошти в розмірі визначеному ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми" за 2008 рік.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Згідно з вимогами ст. 43 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Однак, Закон України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" при визначенні розміру допомоги не визначив відповідно до якого прожиткового мінімуму визначається розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сімям з дітьми", яка набула наступного змісту: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень, дане положення Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 року не було визнано неконституційним.

Враховуючи, що Конституція України не встановлює пріоритету одних законів над іншими, зазначені норми Закону України "Про державний бюджет Україна на 2008 рік", які змінюють розмір допомоги, встановлений Законом України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми", є чинними, тому правомірним є застосування відповідачем в 2008 році розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Однак на вказані норми закону суд належної уваги не звернув.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області підлягає задоволенню, а постанова Таращанського районного суду Київської області від 05 лютого 2010 року скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області задовольнити.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 05 лютого 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Таращанської районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді