Справа № 203/2601/15-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" березня 2016 р. справа № 203/2601/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 р. у справі №203/2601/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні позивачу періодів роботи в колгоспах з 1975 року по 2001 рік, до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (оформлена листом № 8461/06/61 від 08.10.2014р.);

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу періоди роботи в колгоспах з 1975 року по 2001 рік, до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 14 квітня 2014 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірною відмову відповідача у зарахуванні позивачу періодів роботи з 01 серпня 1975 року по 31 грудня 1977 року, з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1985 року та за червень 1986 року в колгоспі імені Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області, з 01 квітня 1978 по 31 серпня 1979 року в П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення, з 01 вересня 1987 року по 12 травня 1993 року - в колгоспі "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровсь кої області, з 13 травня 1993 року по 31 грудня 1994 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- визнано неправомірною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язано відповідача зарахувати позивачу періоди роботи з 01 серпня 1975 року по 31 грудня 1977 року, з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1985 року та за червень 1986 року в колгоспі імені Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області, з 01 квітня 1978 по 31 серпня 1979 року в П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення, з 01 вересня 1987 року по 12 травня 1993 року - в колгоспі "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з 13 травня 1993 року по 31 грудня 1994 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 07 липня 2014 року.

Постанова мотивована тим, що наданими позивачем документами підт верджується його страховий стаж за наведені проміжки часу; факт належності довідок щодо стажу роботи пози вачу підтверджується матеріалами справи і, з урахуванням цих доказів, стаж позивача складає більше 15 років, що є достатнім для призначення пенсії позивачу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що в базі даних системи персоніфікованого обліку відомостей дані на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 року по 30.06.2014 року відсутні.

Разом із заявою позивачем було надано дублікат трудової книжки, а не оригінал. Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України N 58 від 29.07.1993р. (далі - Інструкція N 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. У дублікаті трудової книжки не зазначено на яку посаду позивач був прийнятий чи яку мав професію, що передбачено п.2.14 Інструкції N58, тому, на думку відповідача, запис у трудовій книжці є невірним.

Позивач до заяви про призначення пенсії додав довідку про заробіток для обчислення пенсії №12 від 20.02.2000 року за 1988-1992 роки, яка видана колективним сільськогосподарським підприємством "Росія" за підписом керівника та головного бухгалтера та засвідчена печаткою. Проте, на печатці підприємства не зазначено код ЄДРПОУ. Дану обставину взагалі не було досліджено в суді, заперечення управління по даному питанні не взяті до уваги.

Звіривши довідки №173 та №174 від 14.06.2010 року з довідкою №12 відповідачем було встановлено, що суми нарахованої заробітної плати з 1988-1992 роки мають великі розбіжності (як приклад, за 1988 рік в довідці, яка видана КСП "Росія" за січень, березень, травень, серпень, вересень, листопад місяць нарахована заробітна плата становить 0,02610, а в довідці №173 взагалі не зазначено, що в даних місяцях заробітна плата нараховувалась), така ж ситуація і з іншими роками.

Відповідачем було співставлено довідки №259 та №260 від 09.07.2014 року, отримані разом з актом №45 від 10.07.2014 року про результати зустрічної перевірки в Комунальному закладі "Верхньодніпровський районний трудовий архів", з довідками №12 та №173 та №174 і виявлено розбіжності в розмірі заробітної плати за один і той же період. У довідках №259 та №260 зазначено ім'я позивача ОСОБА_1, в довідках №173 та №174 - ОСОБА_1 (по паспорту значиться ОСОБА_1), також у довідках не вказано скільки вироблених трудоднів, що унеможливлює підрахунок стажу.

Окрім того, згідно довідки №259, вказано, що за період з 1982 року по 1986 рік в книгах обліку розрахунків про оплату праці ОСОБА_1 не зазначений взагалі, у 1995 та 1996 роках в книгах обліку розрахунків з оплати праці ОСОБА_1 зазначений, але заробітна плата не нараховувалась. В книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників ОСОБА_1 не зазначений.

В жодній з довідок не було зазначено посаду позивача, тому зарахування такого стажу роботи позивача є неможливим.

Довідки трудового архіву П'ятихатського району №614, 615, 616 про роботу в колгоспах ім. XXII партз'їзду та ім.Куйбишева також зазначено невірне прізвище позивача - ОСОБА_1 (по паспорту ОСОБА_1) та не вказані вироблені трудодні. У довідці №615 від 25.09.2012 року, яка видана трудовим архівом П'ятихатського району про роботу у П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення вказано ім'я, яке не збігається з ім'ям зазначеним у паспорті позивача. Позивачем, зокрема, не доведено ким він працював у колгоспах та за яким договором.

Згідно протоколу №1 зборів колгоспників колгоспу ім. Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області від 25 березня 1986 року заяву про прийом в члени колгоспу розглянуто та постановлено утриматись від прийому в члени колгоспу ОСОБА_1 (зазначене прізвище не збігається з паспортними даними). Отже, членом колгоспу ім. Куйбишева позивач не був.

На підставі пояснень позивача, показань лише одного свідка ОСОБА_4 судом було зроблено висновок, що в архівних довідках у яких прізвище та ім'я не співпадає з паспортними даними йдеться саме про позивача. На думку відповідача, факт належності документів ОСОБА_1 було встановлено всупереч нормам законодавства так як факт, що має юридичне значення встановлюється відповідно до ЦПК України.

Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №21-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Вказані дії було проведено управлінням та винесено протокол, яким позивачу і було повідомлено про неможливість зарахування зазначених періодів роботи до стажу.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2014 році досяг 60-річного віку, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії (а. с. 5).

Листом від 08.10.2014 року позивача повідомлено, що комісія по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська вирішила відмовити в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного 15-річного стажу роботи. В обґрунтування відмови відповідач посилається на те, що у зв'язку з помилками в прізвищі, імені та по-батькові та не підтвердженням первинними документами даних, вказаних в дублікаті трудової книжки, до страхового стажу роботи можуть бути нараховані тільки періоди строкової служби в армії з 24.05.1973р. по 05.06.1975р. та стаж роботи по довідці №617 від 25.09.2012р., що становить 2 роки 11 місяців 23 дні.

Позивачем надано дублікат трудової книжки, у якому зазначено про роботу позивача в колгоспі "Росія" в період з 1982 року по 2000 рік (а.с.6- 7).

Судом першої інстанції встановлено, що вказані відомості не узгоджуються з іншими матеріалами у справі, зокрема, з довідкою Комуна льної архівної установи "Трудовий архів П'ятихатського району", актом перевірки, проведеної Управлінням Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року № 45 (а.с.13, 14, 34-40, 63-66). Відновити записи в трудовій книжці позивач не має можливості, оскільки колгоспи, де він пра цював на цей час припинили свою діяльність.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність відмови відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивач періодів з 01.08.1975 року по 31.12.1977 року, з 01.04.1978 року 31.08.1979 року, з 01.01.1980 року по 31.12.1985 року, червень 1986 року, з 01.09.1987 року по 12.05.1993 року, з 13.05.1993 року по 31.12.1994 року та у призначенні позивачу пенсії за віком оскільки:

- з наданих до суду позивачем та відповідачем, а також надісланих на запит суду архівними установами довідок, судом встановлено, що позивач працював в період з 1975 по 1986 роки в колгоспі імені Куйбишева, а в 1978 - 1979 роках в П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення, що підтверджується архівними довідками Комунальної архівної установи "Трудовий район П'ятихатського району" (а.с.13, 15, 64 - 65), та в період з 1987 по 1994 роки в колгоспі "Росія", що підтверджується довідками архівного відділу Верхньодніпровської районної державної адмініст рації Дніпропетровської області, Комунального закладу "Верхньодніпровський районний трудовий архів" Верхньодніпровської районної ради (а.с. 11, 12, 36, 37, 57, 58). Для усунення розбіжностей в документах, наданих позивачем та відповідачем, судом зроблено запити до відповідних архівних установ (а.с. 52 - 55), з відповідей на які встановлено, що відомості про роботу позивача в колгоспах імені Куйбишева та "Росія", П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення підтверджуються;

- між сторонами виник спір про право, а до відмови у врахуванні докуме нтів про стаж відповідач не роз'яснив позивачу право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності документів про стаж, тому позивач вже не має можливості вирішити вказане питання в порядку окремого провадження згідно норм Цивільного процесуального кодексу України;

- відповідно до наданих позивачем пояснень та документів, показань свідка ОСОБА_4, зважа ючи на нетиповість прізвища та імені позивача, враховуючи, що судом зроблено запити до архівних установ за різними варіантами написання імені та прізвища позивача, при цьому відповіді надійшли лише щодо однієї особи з різними написанням імені та прізвища ("ОСОБА_1", "ОСОБА_1", "ОСОБА_1", "ОСОБА_1" тощо), суд дійшов до висновку, що у довідках та відповідях Комунальної архівної уста нови "Трудовий район П'ятихатського району", архівного відділу Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального закладу "Верхньодніпровський районний трудовий архів" Верхньодніпровської районної ради йдеться саме про позивача (а.с. 11-13, 15, 36, 37, 57-58, 64-65);

- порівнюючи загальний річний дохід позивача, обчислений на підставі архівних довідок Кому нальної архівної установи "Трудовий район П'ятихатського району" архівного відділу Верхньодніп ровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального закладу "Верх ньодніпровський районний трудовий архів" Верхньодніпровської районної ради (а.с. 11 - 13, 15, 36, 37, 57, 58, 64 - 65) з Показниками середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, за йнятих у галузях національної економіки, за 1958-1991 роки та враховуючи особливості оплати праці в колгоспах, суд дійшов до висновку, що загальні річні виплати позивачу за період з 01 серпня 1975 року по 31 грудня 1977 року, з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1985 року та за червень 1986 року в колгоспі імені Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області, з 01 квітня 1978 року по 31 серпня 1979 року в П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення, з 01 вересня 1987 по 12 травня 1993 року - в колгоспі "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з 13 травня 1993 року по 31 грудня 1994 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області дорівнюють або є більшими за середньомісячну заробітну плату робітників та службовців, зайнятих у галузях націона льної економіки, за відповідний період.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній сказі відповідач в обґрунтування підстав для скасування постанови суду першої інстанції посилається на те, що:

- під час звернення із заявою позивачем суло надано дублікат, а не копію трудової книжки, в котрій також не було вказано посаду та професію позивача;

- на печатці, якою посвідчена довідка №12 від 20.02.2000 року відсутній код ЄДРПОУ підприємства;

- надані позивачем та архівними установами довідки мають значні розбіжності в сумах нарахованої заробітної плати, не містять кількості вироблених трудоднів та ким саме працював позивач; місять інше прізвище або ім'я позивача, а факт належності довідок позивачу може бути встановлений лише в порядку ЦПК України;

- за результатом розгляду заяви позивача відповідачем було прийнято протокол, відповідно до якого було встановлено неможливість зарахування періодів роботи позивача до стажу.

На думку відповідача, зазначені обставини свідчать про неправомірність оскарженого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Статтею 48 КЗпП України, п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, за твердженої наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціально го захисту населення України N58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція N58), записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно пункту 5.1. Інструкції N58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

З наведеного вбачається, що дублікат трудової книжки, який позивач надавав відповідачу, є трудовою книжкою в розумінні ст.48 КЗпП України та Порядку № 637 і записи в ній мають бути враховані при визначенні трудового стажу позивача.

Відсутність у записах дублікату трудової книжники позивача, довідках КСП "Росія" та довідках архівних установ зазначення посади чи професії, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для не зарахування періодів роботи до стажу роботи для призначення пенсії позивачу, оскільки в даному випадку мова йде про загальний, а не спеціальний стаж роботи позивача, що є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно п.1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, печатка, якою посвідчена довідка Колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" №12 від 20.02.2000 року не містить коду ЄДРПОУ підприємства та посвідчена печаткою без зазначення цього.

Пунктом 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 22.01.1996 року N 118, на яке посилається відповідач в апеляційній сказі, дійсно встановлено обов'язок юридичних осіб використовувати ідентифікаційний код в усіх видах звітних та облікових документів суб'єкта і зазначення на його печатках та штампах.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, КСП "Росія" (попередня назва - колгосп "Росія") було створено до прийняття постанови Кабінету Міністрів України 22.01.1996 року N 118. Також зазначеною постановою не передбачено юридичних наслідків використання юридичною особою печатки без ідентифікаційного коду для посвідчення довідки про заробіток чи трудовий стаж для обчислення пенсії.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про визнання довідки Колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" №12 від 20.02.2000 року не дійсною.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.26 Порядку №637 якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, особа не може бути позбавлена права на призначення пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітку, які відображені в архівних довідках лише у зв'язку з наявними помилками в імені та прізвищі, допущеними посадовими особами підприємства при заповненні книг обліку оплати праці, адже обов'язок щодо їх правильного та належного заповнення покладено саме на цих осіб, а не працівника.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду аргументованих доводів того, що надані позивачем та витребувані судом першої інстанції архівні довідки не стосуються саме позивача. Протокол №1 зборів колгоспників колгоспу ім. Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області від 25 березня 1986 року, на який посилається відповідач, не свідчить про те, що позивач не перебував у трудових відносинах з цим підприємством.

Доводи відповідача, що юридичні факти у зв'язку з різним написанням прізвища та імені позивача в архівних довідках можуть бути встановлені тільки в порядку ЦПК України є помилковими, оскільки в цій справі суд надав оцінку доказам, які є належними та допустимими, та для вирішення спору не є обов'язковим наявність судового рішення про встановлення юридичного факту, адже право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності дозволяють дійти до висновку, що періоди роботи позивача з 01 серпня 1975 року по 31 грудня 1977 року, з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1985 року та за червень 1986 року в колгоспі імені Куйбишева П'ятихатського району Дніпропетровської області, з 01 квітня 1978 року по 31 серпня 1979 року в П'ятихатському комбінаті побутового обслуговування населення, з 01 вере сня 1987 по 12 травня 1993 року - в колгоспі "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з 13 травня 1993 року по 31 грудня 1994 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві "Росія" Верхньодніпровського району Дніпропетровської області підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача, тому відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до п4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року N22-1 (далі - Порядок N22-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі (п.4.2 Порядку N22-1).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що Порядком N22-1 не передбачено прийняття відповідачем саме розпорядження про відмову у призначенні пенсії, проте, ця обставина не спростовує висновки суду першої інстанції щодо неправомірності відмови відповідача у зарахуванні зазначених періодів роботи до стажу позивача та у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2015 р. у справі №203/2601/15-а залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 80 грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун