Справа № 2-а-381/09/2102
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2011-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2011 р.Справа № 2-а-381/09/2102
Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Коваленко А.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого: судді Домусчі С.Д.
суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області на постанову Білозерського районного Херсонської області від 28 липня 2009 року по справі за адміністративними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35 Лукінічни, ОСОБА_36 до управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області про визнання відмови протиправною, зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2011 року апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області задоволена частково, постанова суду першої інстанції скасована та ухвалена нова постанова, якою частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_36.
Ухвалюючи постанову, апеляційний суд не ухвалив судове рішення щодо позовних вимог ОСОБА_35 Лукінічни.
Відповідно до ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову, у випадку, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази , чи одного з клопотань не ухвалене рішення.
11 червня 2009 року ОСОБА_35 подала до Білозерського районного суду Херсонської області адміністративний позов, в якому просила суд поновити строк звернення до суду, визнати протиправною відмову відповідача у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни за 2006-2008 роки в розмірі 4 471 грн. 20 коп.
Постановою Білозерського районного Херсонської області від 28 липня 2009 року позовні вимоги були задоволені, відповідача зобовязано здійснити нарахування та виплату позивачам передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року за рахунок коштів Державного бюджету України.
Не погоджуючись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені адміністративних позовів. Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі мають право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Суд апеляційної інстанції встановив, що, ОСОБА_35 Лукінічна, 27 жовтня 1936 народження, пенсіонер за віком, дитина війни.
Позивач, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області.
Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання представника відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.
Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 02 квітня 2006 року, п. 17 ст. 77 виключений, а ст. 110 Закону викладена у новій редакції, згідно з якою пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. У 2006 році Кабінет Міністрів України не визначив порядок виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, тобто ці пільги фактично запровадженні не були, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивачів за 2006 рік задоволенню не підлягають.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня до 31 грудня 2007 р., за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 р. Відповідно у 2007 році у період із 01 січня до 08 липня 2007 р. та у 2008 році з 01 січня до 21 травня 2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року, відповідно до пункту 41 розділу ІІ Закону України від 19 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладена у новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_35 є інвалідом, то у 2007 році вона не отримувала підвищення до пенсії як діти війни. З 01 січня по 31 грудня 2008 року ОСОБА_35 отримувала підвищення до пенсії як діти війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням Рішень Конституційного Суду України ОСОБА_35 мала отримувати підвищення до пенсії як дитина війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Всупереч рішенню Конституційного Суду України, не зважаючи на рішення Європейського Суду з захисту прав людини, якими встановлено, що відсутність в державі грошових коштів не є підставою для їх невиплати, відповідач не здійснював в повному обсязі нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу як дитині війни, а тому відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

ОСОБА_35 звернулась до суду 11 червня 2009 року, але позовні вимоги за період з 01 січня 2006 року по 10 червня 2008 року заявлені з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України, в редакції чинній на час звернення до суду та ухвалення постанови.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Юридична необізнаність та похилий вік не є поважними причинами пропуску строку. Суд апеляційної інстанції не встановив поважних причин для поновлення строку на звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 100 КАС України в редакції чинній на час звернення до суду та ухвалення постанови, за клопотаннями відповідача про відмову у задоволені позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду, апеляційний суд вважає, що у звязку з пропуском позивачами строку звернення до суду без поважних причин, слід було відмовити у задоволені позовних вимог заявлених за період з 01 січня 2006 року по 10 червня 2008 року.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача нарахувати ОСОБА_35 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, оскільки позивач в цей час отримував підвищення до пенсії, але не в повному обсязі, у звязку з чим підвищення до пенсії має бути перераховане.

Апеляційний суд вважає, що не нарахування підвищення до пенсії як дитині війни є неправомірною бездіяльністю відповідача в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року у звязку з тим, що відповідачем не були виконані вимоги Рішень Конституційного Суду України та Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що порушенні права позивача ОСОБА_35 мають бути відновлені за період з 11 червня по 31 грудня 2008 року шляхом зобовязання відповідача провести нарахування та перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни за відповідні періоди, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до ст. 168, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для ухвалення додаткового рішення про часткове задоволення апеляційної скарги в частині позовних вимог заявлених ОСОБА_35, скасування оскарженої постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 100, ст. 195,ст. 168, ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 212, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Білозерського районного Херсонської області від 28 липня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_35 Лукінічни задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області щодо не нарахування у повному обсязі ОСОБА_35 Лукінічні підвищення до пенсії як дитині війни в період з 11 червня по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області перерахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_35 Лукінічні виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 11 червня по 31 грудня 2008 року, з урахуванням виплачених сум за цей час.

В задоволені інших позовних вимог ОСОБА_35 Лукінічни відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.