Справа № 212/10090/15-а
Суддя: Водоп"янов С. М.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді; ОСОБА_1

при секретарі; ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 за участю представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 Північного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області - ОСОБА_7 справу за адміністративним позовом;

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 Північного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, та зобовязання вчинити призначення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4 за довіреністю як її представник, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, правонаступником якого є Криворізьке Північне обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними, та зобовязання вчинити призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог, які були уточнені 31.03.2016 року, представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 посилається на те, що вона на підставі нотаріально оформленої довіреності 25 листопада 2015 року в інтересах ОСОБА_4, яка є громадянкою України й станом на теперішній час проживає в Ізраїлі, звернулася за фактичним місцем проживання позивачки в Україні до її виїзду за кордон, до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста ОСОБА_3 (далі УПФУ України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу) із заявою про призначення пенсії за віком, надавши при цьому повний пакет документів.

Однак, 09.12.2005 року УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_4 з підстав ненадання довідки відповідних органів з місця проживання та відсутності підтвердження факту належності ОСОБА_4 трудових книжок.

16.03.2016 року вона повторно звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_4, надавши рішення суду від 19.02.2016 року про факт належності трудових книжок, довідку про заробітну плату від 10.12.2015 року для обчислення пенсії АТЗТ «Техноскарб».

У відповідь на подану заяву 30.03.2016 року відповідачем надано розяснення й наголошено, що умовою призначення пенсії за віком є підтвердження факту проживання особи на території України, а оскільки ОСОБА_4 проживає в Ізраїлі, а документів, які б засвідчували факт її проживання на території України не надано, тому підстави призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_4 відсутні.

Вважає, що УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу незаконно відмовило ОСОБА_4 в призначенні пенсії, обмеживши її конституційні права, оскільки призначення пенсії громадянину України жодним чином не повинно повязуватися з умовою місця проживання в Україні.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 просила суд скасувати рішення комісії по розгляду питань «Про відмову в призначенні пенсії» УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та зобовязати відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком, починаючи нарахування з дня звернення, а саме з 25.11.2015 року.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні присутня не була. Її представник ОСОБА_5, присутня в судовому засіданні, позов підтримала й просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_6 Північного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_7 в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено перелік документів для призначення пенсії, серед яких обовязковим є предявлення паспорта або іншого документу, що засвідчує особу, місця її проживання та вік. Оскільки документів, які підтверджують місце проживання, реєстрації ОСОБА_4, не надано, й враховуючи що вона проживає в Ізраїлі, а міжнародний договір між Україною та Ізраїлем щодо соціального забезпечення громадян України, не укладено, то відмова в призначенні пенсії за віком є законною.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії АМ 036032, виданим 15.06.2000 року (а.с. 13-14).

Станом на теперішній час постійним місцем проживання позивачки ОСОБА_4 є Ізраїль. До виїзду за кордон позивачка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, власницею якої вона є, що підтверджується актом сусідів від 08.09.2014 року, завіреного ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» (а.с. 15, 24-25).

25 листопада 2015 року ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4 на підставі нотаріально завіреної довіреністю, звернулася до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», надавши необхідний пакет документів (а.с. 23).

09 грудня 2015 року комісією по розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсії УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу рішенням № 22 відмовлено ОСОБА_4 в призначенні пенсії з підстав відсутності документів, які підтверджують факт проживання ОСОБА_4 на території України з огляду на те, що вона постійно проживає на території держави Ізраїль з 2000 року, а також документів, які підтверджують факт належності ОСОБА_4 трудових книжок, про що повідомлено УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу ОСОБА_5 листом за № 15295/06/18 від 09.12.2015 року (а.с. 42-44).

16.03.2016 року ОСОБА_5 повторно звернулася до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу з заявою про призначення пенсії ОСОБА_4, надавши довідку про її заробітну плату, а також рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.02.2016 року, яким встановлено факт належності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки без номера від 02 вересня 1974 року, виданої на імя «Тышинская Людмила Васильевна»; трудової книжки від 05 січня 1983 року ЕТ-1 № 2323958.

Листом УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу від 30.03.2016 року за № 3862/08/18 на подану заяву надано відповідь, де наголошено, що оскільки ані ОСОБА_4, ані її представником ОСОБА_5 додатково не надано документів, які б підтверджували факт її проживання на території України, підстави для призначення їй пенсії відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правомірності відмови відповідачем в призначенні пенсії за віком ОСОБА_4, яка мешкає в Ізраїлі, з підстав не надання нею документів, що підтверджують факт її проживання на території України.

Конституційне право громадян на отримання пенсії та гарантування цього права державою закріплено в ст. 46 Конституції України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення ними, зокрема 55 років, які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Згідно з ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі Порядок), передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок призначення пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_4, звернувшись до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, через свого представника ОСОБА_5, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, дотрималася вимог зазначеного вище Порядку, подавши заяву встановленого зразка та додала документи, які необхідні для призначення пенсії.

Право позивачки ОСОБА_4 на призначення пенсії за віком відповідачем не оспорюється.

Відповідно до пункту 2.9. Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Пункт 2.22 Порядку передбачає, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

На виконання вказаних вимог Порядку представником позивачки ОСОБА_5 до УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу надано документи, які підтверджують факт виїзду ОСОБА_4 на постійне місце проживання до держави Ізраїль, перебування на консульському обліку в КВ Посольства України в державі Ізраїль, а також копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Крім того, надано й документи, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Однак, не зважаючи на це, рішенням комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсії УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу за № 22 від 09.12.2015 року відмовлено в призначенні пенсії з підстав, зокрема не надання нею документів, що підтверджують факт її проживання на території України.

Вказану відмову суд вважає неправомірною й такою, що порушує конституційні права позивачки ОСОБА_4, оскільки призначення пенсії не може ставитися в залежність від місця проживання особи.

Так, ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з огляду на вищезазначені норми, позивачка ОСОБА_4, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Також, як зазначено ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.09 р. встановлено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Аналогічна правова позиція визначена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, яке є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, непроживання позивачки ОСОБА_4, яка є громадянкою України, на її території, чи-то відсутність механізму врегулювання вказаного питання, не позбавляє останньої конституційного права на пенсію, яке гарантовано державою й відповідно вказане не може слугувати підставою для відмови в призначенні їй пенсії.

Крім того, суд також враховує й те, що фактично у разі повернення ОСОБА_4 на постійне проживання до України, вона може зареєструвати своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищенаведеним в повному обсязі спростовуюся доводи представника відповідача щодо правомірності відмови позивачці ОСОБА_4 в призначенні пенсії за віком тільки з підстав відсутності на міжнародному рівні механізму врегулювання питання щодо призначення та отримання пенсії громадянами України, які проживають в Ізраїлі та відсутності документів, які підтверджують її постійне чи тимчасове проживання на території України.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновків, що належним способом захисту порушеного права позивачки буде зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачці ОСОБА_4 пенсію за віком, згідно поданої заяви від 25.11.2015 року, що також узгоджується із приписами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.1.7 Порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 46 Конституції України, статтями 11, 17, 71, 158-163 КАС України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірною відмову ОСОБА_6 Північного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області у призначенні за віком ОСОБА_4.

Зобовязати посадові особи ОСОБА_6 Північного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію за віком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи виплату пенсії з 25 листопада 2015 року.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цієї постанови суду до Апеляційного Адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя: С. М. Водоп"янов