Справа № 805/5696/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/44669/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, -

встановив:

У квітні 2013 року Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області звернулося в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 62834,80 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області витрати по виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника за період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року у розмірі 810,72 гривень. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області витрати по виплаті пенсії у зв'язку з втратою годувальника за період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року у розмірі 357,15 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України перевіряє законність і обґрунтованість постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, якою скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, в частині задоволення позовних вимог у межах касаційної скарги, оскільки в частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржується.

Судами встановлено, що у період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області було направлено до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області відмовилося прийняти до відшкодування витрати у розмірі 62834,80 гривень, понесені позивачем на виплату відповідним особам пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та допомоги на поховання, з різних причин, посилаючись на те, що відсутній причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я внаслідок

нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, відсутня особова справа, особа не була непрацездатною та дитина закінчила навчання.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області позивачеві витрат, понесених ним на виплату лише пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_4

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області не прийняло до відшкодування витрати Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області по виплаті пенсії ОСОБА_4 з підстав відсутності висновку МСЕК про причинний зв'язок між смертю потерпілого та отриманою ним травмою на виробництві або професійним захворюванням.

Так, статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині 1 цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який частково дублює норми раніше прийнятого, але ще чинного Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Оскільки за змістом вищевказаної норми дія Закону № 1788-XII не поширюється на визначення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, ці відносини регулюються Законом № 1058-IV.

Згідно частин 1, 2 статті 36 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У частині 8 статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV).

За приписами статті 33 зазначеного Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків) зобов'язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV.

За змістом цієї статті у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо.

Статтею 28 Закону № 1105-ХІV встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, страхові виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує у разі настання страхового випадку виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону. Крім того, причинний зв'язок смерті годувальника з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має бути встановлений МСЕК у відповідності до Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 року № 606, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 грудня 2005 року за № 1455/11735. У разі якщо особи, яким призначені пенсії у зв'язку з втратою годувальника, не підпадають під визначений статтею 33 Закону № 1105-ХІV перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, витрати, понесені Управлінням Пенсійного фонду України у зв'язку з виплатою та доставкою таких пенсій, не підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_4 на момент смерті її чоловіка ОСОБА_5 було 59 років та вона не працювала. Згідно свідоцтва про смерть від 21 червня 1993 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, причина смерті - масивна травма тіла з численними пошкодженнями ребер, кісток, кінцівок. З акту про нещасний випадок вбачається, що смерть ОСОБА_5 була констатована лікарем реанімаційної групи та загиблий був направлений до моргу, а тому є докази наявності причинно-наслідкового зв'язку його смерті з нещасним випадком на виробництві, оскільки особа загинула на місці, де він стався.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 57).

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 21 листопада 1990 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 у віці 61 рік, причина смерті - рак лівої легені (том 1 а.с. 62).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 21 червня 1993 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 у віці 37 років, причина смерті - масивна травма тіла з численними пошкодженнями ребер, кісток, хребта та кінцівок (том 1 а.с. 56).

У матеріалах справи міститься копія акта про нещасний випадок, який ІНФОРМАЦІЯ_4 стався з ОСОБА_5 (том 1 а.с. 61) та копія заяви ОСОБА_4 від 3 червня 2009 року про перерахунок їй пенсії за віком (том 1 а.с. 58).

Згідно копії розпорядження Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області від 4 червня 2009 року № 118447 ОСОБА_4 отримує пенсію за віком (по списку № 2), розмір якої перераховано через зміну надбавки (том 1 а.с. 60).

Отже, виходячи з викладеного вбачається, що приймаючи постанову в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Торезі Донецької області витрат по виплаті ОСОБА_4 пенсії у зв'язку з втратою годувальника за період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року у розмірі 357,15 гривень, апеляційним судом не було з'ясовано належним чином всіх обставин, що стосуються зазначеної особи та отриманої неї у спірний період пенсії, а оскільки згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню із направленням справи в цій частині до апеляційного суду на новий розгляд, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог у касаційному порядку не оскаржується, і виходячи з меж касаційної скарги відповідача судом касаційної інстанції на законність та обґрунтованість не переглядається, в цій частині постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Торезі Донецької області - задовольнити частково.

Скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року в частині задоволення позовних вимог, справу в цій частині - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, якою скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.