Справа № 2а-3048/11/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Львів

24.10.2011 р. № 2а-3048/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Русенко І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське виробниче підприємство «МАКСАН»до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправними дій та наказу, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівське виробниче підприємство «МАКСАН»(далі ТзОВ «ЛВП «МАКСАН») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова (далі ДПІ у Шевченківському районі м. Львова), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача по складанню акта про результати невиїзної документальної перевірки від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601.

Представником позивача подано до суду заяви про уточнення позовних вимог від 11.07.2011 року та від 21.07.2011 року, відповідно до яких просить визнати протиправними дії відповідача щодо викладення в акті про результати перевірки від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601 висновків про нікчемність, фіктивність правочинів та відповідні висновки про завищення валових доходів, валових витрат, завищення податкового зобовязання, податкового кредиту, а також наказ відповідача від 27.01.2011 року № 70.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами невиїзної документальної перевірки ТзОВ «ЛВП «МАКСАН»з питань правомірності формування податкового зобовязання та податкового кредиту за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року відповідачем складено акт перевірки від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601, в якому, на думку позивача, викладено неправомірні висновки.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання протиправними дій по складенню акта перевірки. Клопотання мотивоване тим, що акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень, не породжує будь-яких прав і обовязків осіб, а тому не може бути предметом спору.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив з тих підстав, що предметом позову є оскарження дій по складанню акту, а не оскарження самого акта перевірки. Зазначає, що викладені в акті перевірки висновки щодо відсутності господарських операцій та нікчемності правочинів необґрунтовані, та не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання відповідача підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю в частині визнання протиправними дій відповідача щодо викладення в акті перевірки висновків, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує позовні вимоги неправомірністю висновків відповідача, викладені в акті перевірки від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601 про нікчемність, фіктивність правочинів та відповідні висновки про завищення валових доходів, валових витрат, завищення податкового зобовязання, податкового кредиту.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 27.01.2011 року № 70 ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, згідно з ст. 79 Податкового кодексу України проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТзОВ «ЛВП «МАКСАН»з питань правильності формування податкового зобовязання та податкового кредиту за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, за результатами якої складено акт від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601.

Під час проведення вказаної перевірки відповідач дійшов висновку, що ТзОВ «ЛВП «МАКСАН»порушено ч. 5 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах при придбанні та продажу товарів, робіт, послуг. Товари, послуги по вказаних правочинах не були придбані в порушення ст.ст. 662, 655, 656 Цивільного кодексу України. Перевіркою також встановлено відсутність обєктів оподаткування при придбанні та продажу товарів, робіт, послуг за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, які підпадають під визначення ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, що викладено в акті від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601.

Суд при вирішенні клопотання виходить з наступного.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зі сторони субєктів владних повноважень.

З положень ч.ч. 1, 2 ст. 17 КАС України вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У контексті положень ч. 2 ст. 17 КАС України, рішеннями субєкта владних повноважень є нормативно-правові акти та правові акти індивідуальної дії. Під нормативно-правовим актом слід розуміти офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це субєктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер та розрахований на неодноразове застосування. Правовим актом індивідуальної дії є виданий субєктом владних повноважень офіційний письмовий документ, прийнятий на виконання нормативно-правового акта, дію якого поширено на конкретних осіб, та/або, які стосуються конкретної ситуації і є актом одноразового застосування норм права.

При цьому, в розумінні ст. 17 КАС України, акт перевірки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії і не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обовязків у позивачів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії), а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дії відповідача щодо викладення в акті перевірки висновків за результатами проведення такої перевірки стосуються фіксування і оформлення результатів перевірки, а також формування самого акту, не створюють для позивача прав та обовязків. Такі дії не носять правового характеру та не мають самостійного юридичного значення, а тому не є діями в розумінні ст. 17 КАС України, які можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Отже, вимоги позивача стосовно визнання протиправними висновків і дій відповідача не можуть бути самостійним предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки безпосередньо випливають з акту перевірки, є його частиною, та за своєю правовою природою нерозривно повязані з останнім.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 вказаної статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд звертає увагу на те, що цей спір не підлягає розгляду в судовому порядку, незалежно від виду судочинства, а тому при закритті провадження у справі, підстави для зазначення компетентного суду відсутні.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 2а-3048/11/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське виробниче підприємство «МАКСАН»до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправними дій та наказу, в частині визнання протиправними дій щодо викладення в акті від 08.02.2011 року № 86/23-118/23270601 висновків про нікчемність, фіктивність правочинів та відповідних висновків про завищення валових доходів, валових витрат, а також завищення податкового зобовязання, та податкового кредиту.

3. Розяснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Гулик А.Г.

З оригіналом згідно

Суддя Гулик А.Г.