Справа № 734/1301/16-а
Суддя: Іванюк Т. І.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/25/16 Справа № 734/1301/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

13 квітня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови у перерахунку розмірі пенсії за вислугу років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області перерахувати пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на 02.12.2002 року), у розмірі 80% від місячного заробітку, зазначеного у довідці виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-93, без обмеження її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19 грудня 2006 року і по даний час він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області як отримувач за вислугу років, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України (у редакції, що діяла станом на 06.09.2010 року), в розмірі 80% від суми місячного заробітку.

25.03.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми місячного заробітку без обмеження її максимального розміру у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

31.03.2016 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області йому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає такі дії Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області незаконними і такими, що порушують його Конституційні права на пенсійне забезпечення, а тому просив задовольнити позов.

У судове засідання позивач не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи у його відсутності. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що проти задоволення позову він заперечує, посилаючись на те, що підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не має, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В звязку з тим, що сторони до судового засідання не зявились, в силу ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

з 19 грудня 2006 року і по даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області як отримувач за вислугу років, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України (у редакції, що діяла станом на 06.09.2010 року), в розмірі 80% від суми місячного заробітку.

25.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми місячного заробітку без обмеження її максимального розміру у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

31.03.2016 року рішенням Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-VIII.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню із наступних підстав:

Відповідно до ч. І ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІпрокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч. 2 статті 50-1Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч. ІЗ ст.50-1Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій для прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Так, станом на 14.12.2010 року порядок перерахунку пенсій визначався частинами 12, 17, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) визначали наступне: «Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком». «Призначені працівникам прокуратури пенсії переховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею».

Отже положення Законодавства України, в редакції, що діяла на час виникнення права на пенсію, так і на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, гарантував право на одержання пенсії, виходячи з розміру одержуваних доходів на час звільнення.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13) та 17 грудня 2013року (справа №21-445а13).

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, застосоване Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області стосовно позивача ОСОБА_1 положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213-VIII, погіршує його права, а тому суперечить Конституції України.

Більше того, внесені до Закону України «Про прокуратуру» зміни, тобто призначення прокурорам і слідчим пенсії в розмірі 90 відсотків від їхньої місячної чинної заробітної плати, стосуються виключно тих працівників органів прокуратури, які набули право на пенсійне забезпечення з часу вступу його в силу.

Отже, позивачу ОСОБА_1 пенсію призначено до набрання чинності Закону України № 1166-УІІвід 27березня 2014 року і нею ставиться питання не про її призначення, а про проведення перерахунку на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції на час призначення пенсії.

Таким чином, посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відмовлено позивачу в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, є необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу ОСОБА_1 пенсію, згідно довідки Генеральної прокуратури України, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 80% середнього заробітку з 01.01.2016 року зазначеної у довідці прокуратури Чернігівської області № 18-93 від 03.02.2016 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 1 102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 58, 64, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 4 - 12, 17, 159-163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розмірі пенсії за вислугу років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» (у редакції, що діяла станом на 02.12.2002 року), у розмірі 80% від місячного заробітку, зазначеного у довідці виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-93, без обмеження її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по справі у суді 1 102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: