Справа № 816/4673/15
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р.Справа № 816/4673/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. по справі № 816/4673/15

за позовом ОСОБА_1

до Управління Укртрансінспекції у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 032660 від 09.11.2015 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1 700 гривень за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. по справі № 816/4673/15 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2015р. державними інспекторами Управління Укртрансінспекції в Київській області проведено зважування автомобіля марки DAF CF 85.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, які відповідно до свідоцтва про держану реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить ОСОБА_2, за кермом згідно посвідчення водія НОМЕР_3 перебував ОСОБА_1, місце проведення о. в. д. д. в/д Р-03 від 2 км + 800 м до 5 км.

Під час перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.09.2015р., відповідно до якої повна маса транспортного засобу 44 тони, акт № 002974 від 10.09.2015р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого повна маса нормативно допустима - 40 тон, фактична - 44 тони, акт 006985 від 10.09.2015р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення посадовими особами відповідача норм чинного законодавства України під час винесення оскаржуваної постанови від 09 листопада 2015 року № 032660.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Як встановлено з матеріалів справи, управлінням Укртрансінспекції в Київській області було прийнято наказ № 82 від 03.09.2015р. про проведення з 07.09.2015р. по 11.09.2015р. рейдових перевірок на окремо визначених ділянках доріг області згідно доданого графіка (а.с. 33).

Так, відповідно до графіку проведення рейдових перевірок 10.09.2015 одним з місць проведення перевірок було о. в. д. д. в/д Р-03 від 2 км + 800 м до 5 км (а.с. 34).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4 Порядок № 1567).

За приписами п.14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМУ від 27 червня 2007 р. N 879 (далі - Порядок № 879).

Як встановлено з матеріалів справи, 10.09.2015р. державними інспекторами управління Укртрансінспекції в Київській області проведено зважування автомобіля марки DAF CF 85.410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про держану реєстрацію ТЗ НОМЕР_2, належить ОСОБА_2, за кермом згідно посвідчення водія НОМЕР_3 перебував ОСОБА_1

Під час перевірки складено: довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.09.2015р., відповідно до якої повна маса транспортного засобу 44 тони, акт № 002974 від 10.09.2015р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого повна маса нормативно допустима - 40 тон, фактична - 44 тони, акт 006985 від 10.09.2015р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій відповідача при здійсненні перевірки позивача як суб'єкта господарювання, оскільки, на думку позивача, він був підданий перевірці як водій вантажного автомобіля, виходячи з такого.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 постановою посадової особи відділу Державтоінспекції від 24.09.2015р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення як водій транспортного засобу.

При цьому, постановою, яка є предметом оскарження по даній справі, позивача як суб'єкта господарювання притягнуто до відповідальності посадовою особою Управління Укртрансінспекції у Полтавській області за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Факт здійснення позивачем підприємницької діяльності із вантажних перевезень підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань станом на 10.09.2015р. (а.с. 79).

Також за приписами п.п. 12-19 Порядку № 1567 рейдова перевірка здійснюється у відношенні суб'єкта господарювання.

Отже, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.11.2015р. складено відносно позивача як суб'єкта господарювання за наслідками рейдової перевірки його, як особи, що надає послуги з перевезення.

Відповідно до п.п. 25, 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Як встановлено з матеріалів справи, на адресу власника транспортного засобу, яким 10.09.2015р. керував ОСОБА_1, направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який було призначено на 26.10.2015р.(а.с. 29).

Згідно пояснень відповідача, ОСОБА_2 на засіданні комісії пояснив, що транспортний засіб марки DAF CF 85.410 д. р. н. НОМЕР_1 на даний час ним не використовується, автомобіль передано в користування ОСОБА_1, на підтвердження чого надав договір позички самохідного наземного транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджено, що між 03.07.2014р. ОСОБА_2 в якості позичкодавця та ОСОБА_1 в якості користувача укладено договір позички транспортного засобу марки DAF, 2007р. випуску, номерний знак НОМЕР_1 строком на 18 місяців (а.с. 21). Використання вказаного транспортного засобу за договором позички позивач не заперечує.

Після встановлення особи щодо якої має розглядатися справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем 27.10.2015р. направлено позивачу повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с. 30).

Зазначене повідомлення отримано позивачем 30.10.2015р. Відповідно до пояснень відповідача, позивач на вказане засідання комісії не з'явився.

Таким чином, позивач не скористався наданим йому правом на участь при розгляді справи щодо вирішення питання про наявність підстав для притягнення його до відповідальності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідач, встановивши, що для розгляду справи про правопорушення викликано неналежну особу, в порушення вимог законодавства не призначив проведення позапланової перевірки щодо обставин вчинення правопорушення позивачем, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 Порядку позапланова перевірка проводиться на підставі заяви (повідомлення у письмовій формі) про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Колегія суддів зазначає, що підстави для проведення позапланової перевірки позивача відсутні, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявність відповідної заяви про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, щодо позивача було проведено рейдову перевірку, якою встановлено, що позивачем допущено надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Доводи апеляційної скарги позивача про неприйнятність доказів, а саме: довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю; акту № 002974 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 032660 від 09.11.2015р., з огляду на невідповідність, на думку позивача, вказаної довідки формі довідки, визначеної додатком 1 Порядку, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не є предметом оскарження по даній справі.

При цьому, під час розгляду цієї справи суд розглядає питання правомірності чи неправомірності прийняття відповідачем постанови № 032660 від 09.11.2015р. про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Колегія суддів зазначає, що вчинення позивачем правопорушення щодо здійснення вантажних перевезень, а саме: перевезення вантажу повною масою 44000 кг при дозволеній 40000 кг підтверджено постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015р. Доказів оскарження вказаної постанови позивачем не надано, крім того, штраф, накладений цією постановою, позивачем сплачено (а.с. 12-13).

Таким чином, відповідач не заперечує факт перевищення його транспортним засобом нормативних вагових параметрів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що надання позивачем послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", підтверджено матеріалами справи, а тому у відповідача були обґрунтовані підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у відповідності до вимог абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідачем незаконно здійснено рейдову перевірку позивача з огляду на те, що відповідно до приписів п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» Укртрансінспекція належить до контролюючих органів, які мають право на проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

При цьому, колегія суддів зауважує, що застосовуючи словосполучення «контролюючі органи» у наведеному пункті Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», законодавець не уточнює, на які саме контролюючі органи розповсюджуються встановлені обмеження.

Вказаним Законом внесено зміни лише до податкового законодавства і він не містить положень про те, що поняття «контролюючі органи», яке вживається у тексті цього Закону, стосуються всіх без виключення контролюючих органів.

Наведений в п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» перелік виключень стосовно зазначеного обмеження підтверджує висновок по те, що даною нормою регулюються перевірки лише ті, що здійснюються контролюючими органами, передбаченими п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи».

Таким чином, здійснення перевірок з дозволу Кабінету міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України стосується контролюючих органів, зазначених в п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України.

Отже, Укртрансінспекція мала право проводити перевірку дотримання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, перевіривши оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність його вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України приходить до висновку, що воно прийняте з дотриманням вимог діючого законодавства.

Враховуючи викладене, переглянувши постанову суду першої інстанції, колегія суддів, підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016р. по справі № 816/4673/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2016 р.