Справа № 816/338/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року 11:10м. ПолтаваСправа № 816/338/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретарі судового засідання - Петренко О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2016 року ОСОБА_3 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комсомольського відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - Комсомольське відділення КОДПІ) про визнання протиправною та скасування вимоги від 04 лютого 2016 року № Ф-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9270,83 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскільки є пенсіонером за віком, тобто згідно з частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільнений від сплати єдиного внеску. Тому оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Протокольною ухвалою в ході судового розгляду Комсомольське відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області замінено на належного відповідача, а саме - Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, просив розгляд справи проводити без його участі. В письмових запереченнях зазначав, що позивачеві призначена пенсія за віком відповідно до абз.4 п.3 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як мати інваліда з дитинства, тобто отримує соціальну допомогу або іншу визначену законом компенсацію.

Заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2, виданого Комсомольським відділенням КОДПІ /а.с.10-11/.

Крім того, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_3 є пенсіонером за віком довічно з серпня 2012 року /а.с. 9/.

04 лютого 2016 року позивач отримав вимогу Комсомольського відділення КОДПІ від 04 лютого 2016 року № Ф-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9270,83 грн /а.с. 8/.

Не погодившись із зазначеною вимогою, позивач оскаржив її до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній вимозі від 04 лютого 2016 року № Ф-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9270,83 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (чинного з 01.01.2011, далі - Закон №2464) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Разом з тим частиною 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, за змістом цієї норми фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, за умови, якщо такі особи є пенсіонерами за віком (незалежно від того чи досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням віку) та отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - №1058-IV) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 26 Закону № 058-IV. Таке право виникало у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу.

При цьому, пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах - із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, враховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, суд дійшов висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за себе згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №2464-VI, так само як і особи, які є пенсіонерами за віком на загальних умовах, оскільки згадана норма не містить будь-яких винятків щодо пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 20 травня 2014 року.

Також, згідно положень статті 12 Закону №2464 передбачено, що особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач укладав договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, позивач звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилання відповідача на те, що до позивача не може бути застосовано положення частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI у зв'язку з призначенням пенсії за віком відповідно до абз.4 п.3 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як мати інваліда з дитинства є безпідставними, оскільки така норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою пільгового віку чи визначення законодавством додаткових підстав призначення пенсії, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком, без конкретизації умов призначення такої пенсії.

Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскаржувана вимога сформована на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі інформаційної системи органів доходів і зборів /а.с. 8/.

Частиною 1 статті 25 цього Закону визначено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Так, судом встановлено відсутність у ОСОБА_3 обов'язку з нарахування, обчислення та сплати такого внеску.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 9 вказаного Закону встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказана норма кореспондується з нормами пункту 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20 квітня 2015 року № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Жодних відомостей щодо здійснення обчислення внеску та, як наслідок, формування спірної вимогу з перелічених підстав у сукупності з даними з інформаційної системи такого фіскального органу, а також належним чином завірених копій вказаних документів (актів перевірки, звітності позивача, бухгалтерської документації на підтвердження суми виплат (доходу тощо) в ході розгляду справи суду надано не було.

Представниками позивача в ході судового розгляду також зауважено про відсутність факту подання такої звітності ОСОБА_3, оскільки з серпня 2012 року вона звільнена від сплати та відповідно і від обов'язку подавати відповідну звітність, а також зауважено, що станом на момент виходу на пенсію заборгованості зі сплати єдиного внеску у останньої не було, що підтверджується наданими відповідачем витягами з облікової картки платника по ЄСВ за період 2013-2015 року.

Таким чином, суд не погоджується з позицією відповідача у справі з мотивацій, наведених вище та вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI, відтак, оскаржувана вимога прийнята необґрунтовано та не на підставі закону, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірної вимоги покладено на контролюючий орган. В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятої ним вимоги.

Таким чином, вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування вимоги Комсомольського відділення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 04 лютого 2016 року № Ф-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9270,83 грн - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (Комсомольське відділення) від 04 лютого 2016 року № Ф-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 9270,83 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський