Справа № 21-1225а16
Суддя: Терлецький О.О.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Терлецького О.О.,
суддів:Гриціва М.І., Самсіна І.Л., -
розглянувши ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання вчинити дії та стягнення різниці донарахованої заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України постановою від 11 лютого 2016 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у вищезгаданій справі в частині задоволення позовних про зобов'язання Генеральної прокуратури України провести перерахунок заробітної плати позивача у вигляді щомісячної доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка може бути нарахована у разі виходу на пенсію, та процентної надбавки за вислугу років з урахуванням періоду навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР (з 9 вересня 1985 року по 28 липня 1989 року), як строкової служби, та виплати ОСОБА_4 різниці неотриманої заробітної плати за результатами проведеного перерахунку, а також в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок заробітної плати позивача, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, скасував, та ухвалив у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із такою постановою суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах одних і тих самих норм матеріального права та невідповідність судового рішення у цій справі висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладених у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2008 року та 9 червня 2015 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження цього Суду з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Обґрунтовуючи наявність різного правозастосування у подібних правовідносинах, Товариство посилається на рішення Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2006 року, 9 жовтня 2008 року, 7 лютого 2012 року, 12 листопада 2013 року, 28 серпня, 18 грудня 2014 року та 22 січня 2015 року, крім того, посилається на необхідність перегляду оскаржуваної постанови Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2008 року та 9 червня 2015 року щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Однак аналіз зазначених судових рішень та рішення, про перегляд якого подана заява, свідчить про те, що вони прийняті, постановлені за різних фактичних обставин, встановлених судами у цих справах, і, відповідно, іншого правового регулювання, тому підстав для висновку про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах немає.

Отже, постанова Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року не може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, установлених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 КАС.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року у цій справі.

Керуючись статтям 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України про зобов'язання вчинити дії та стягнення різниці донарахованої заробітної плати до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Терлецький
Судді: М.І. Гриців
І.Л. Самсін