Справа № 820/11453/15
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р.Справа № 820/11453/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2016р. по справі № 820/11453/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів"

до Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати податкові повідомлення - рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.06.2015 р. № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 120958 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 256675 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2016 р. по справі № 820/11453/15 позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.06.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 256675 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На обліку як платник податків підприємство перебуває в Лозівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області. Основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Лозівською ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів Харківської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ "Краснопавлівським комбінатом хлібопродуктів" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по декларації за січень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від 17.04.2015 року № 7438/20-27-22-12/31148877.

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено порушення позивачем приписів: п.5 ст. 4 розділу V "Порядку заповнення і подання податкової звітності податку на додану вартість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23.09.2014 № 966, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за № 1267/26044, та п. 200.1, п. 209.4, п.п. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу, так як платником завищено суму бюджетного відшкодування по декларації за січень 2015 року на суму 120 958 грн. та занижено суму податку до сплати на суму 256 675 грн.

З посиланням на висновки вказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення - рішення від 05.06.2015 р.: № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 120958 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 256675 грн.

Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом подачі скарги за № 536 від " 19" червня 2015 року до Головного управління Міндоходів у Харківській області та доповнень № 615 від 22 липня 2015 року до скарги № 536 від 19.06.2015р.

За результатами розгляду скарги Головним управлінням ДФС у Харківській області рішенням за № 2529/10/20-40-10-04-14 від 14.08.2015 р. скасовано податкове повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів У Харківській області від 05.06.2015 р. № у сумі 30239,50 грн. (штрафні санкції) та в цій частині задоволено скаргу позивача від 19.06.2015 № 536, в іншій частині зазначене рішення та податкове повідомлення - рішення від 05.06.2015р. № залишено без змін, а скарга в цій частині - без задоволення.

При цьому, податковим органом збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 269 002, 50 грн. (основний платіж - 179 335, 0 грн., штрафні (фінансові) санкції - 89667,50 грн.), визначеного в податковому повідомленні - рішенні від 05.06.2015 № , у зв'язку з чим прийняті нові податкові повідомлення - рішення від 11.09.2015 № , від 11.09.2015 № (а.с. 29-30, т.1).

Не погодившись із вищезазначеним рішенням Головного управління ДФС у Харківській області позивач звернувся скаргою № 762 від 28.08.2015 р. до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.06.2015 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість та рішення ГУ ДФС у Харківській області "№ 2529/10/20-40-10-04-14 від 14.08.2015 (а.с. 39-43, т.1).

Крім того, 21 вересня 2015 року позивач звернувся з доповненнями за вих. № 889 до скарги № 762 від 28.08.2015 на податкове повідомлення - рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.06.2015 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість та рішення ГУ ДФС у Харківській області "№ 2529/10/20-40-10-04-14 від 14.08.2015 про результати розгляду скарги та на податкові повідомлення - рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 11.09.2015 № та від 11.09.2015р. № (а.с. 44 - 48, т.1).

Державна фіскальна служба України рішення про результати розгляду скарги від 27.10.15 р. за № 22559/6/93-33-10-01-04-35 вищевказані скарги залишила без змін податкове повідомлення - рішення Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 05.06.2015 № , з урахуванням рішення про результати розгляд первинної скарги, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 49-55, т.1).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для прийняття податковим органом рішень, слугувало відображене в акті судження контролюючого органу про завищення податкового кредиту у зв'язку з віднесенням до р. 16.3 Декларації сум ПДВ від операцій, по яким вартість не віднесена до виробничих факторів, тобто не від господарських операцій, що безпосередньо пов'язані із придбанням товарів/послуг для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції та послуг, супутніх постачанню сільськогосподарської продукції, а від операцій пов'язаних із збутом експортованої продукції.

На вказані доводи відповідач посилався як у акті перевірки, так і в запереченнях на адміністративний позов, поданих до суду першої інстанції, а також і у доводах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного правового акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 209.4 ст. 209 ПК України при вивезенні сільськогосподарських товарів у митному режимі експорту сільськогосподарське підприємство - виробник таких товарів/послуг має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальникам товарів/послуг, вартість яких включається до складу виробничих факторів. Таке відшкодування здійснюється в загальному порядку.

Підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення: подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 678 від 13.11.2012 року, передбачено, що у рядку 16.3 відображаються суми податку на додану вартість включені до податкового кредиту за операціями сільськогосподарських або переробних підприємств із вивезення сільськогосподарської продукції або продукції власного виробництва переробних підприємств у митному режимі експорту. Значення цього рядка переноситься з рядка 16.3 декларації № 0121-0123/0140 до рядка 16.3 декларації 0110.

Сума податку на додану вартість у рядку 16.3 декларацій 0121-0123/0140 відображається згідно з бухгалтерською довідкою, в якій така сума розраховується, виходячи із фактично сплаченої ( нарахованої) постачальником товарів/послуг, вартість яких була включена до складу виробничих факторів, яких сформовано податковий кредит по сільськогосподарських товарах (супутніх послугах у митному режимі експорту декларації 0121-0123); та включеної до податкового кредиту суми податку постачальником товарів/послуг визначених відповідно до пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, вартість яких включена до вартості експортної продукції власного виробництва (декларація 0140).

Бухгалтерська довідка має бути складена згідно податковими накладними, митними деклараціями іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, з урахування норм пункту 198,6 статті 198 Кодексу і містить вичерпний перелік.

У розумінні п. 209.1 ст. 209 ПК України ПАТ «Краснопавлівський комбінат хлібопродуктів» є резидентом, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільськогосподарського господарства, відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті та зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість органом державної податкової служби відповідно до свідоцтва № 200080455, яке зареєстровано суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість з 06.11.2012 року.

Згідно п.209.6 ст.209 ПК України позивач є сільськогосподарським підприємством, оскільки основою його діяльності є постачання вироблених (наданих) сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 в всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових сукупно.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що у грудні 2014 року та січні 2015р. позивачем здійснена реалізація сільськогосподарської продукції власного виробництва (озимої пшениці та ячменю) шляхом вивезення за межі митної території України контрагенту Inecro Trde S. A.

Згідно п. 200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4, п. 200.5 ст. 200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми, податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного ( податкового ) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг або до Державного бюджету України. б) залишок від'ємного значення податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду. Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування ( крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження ( будівництва) основних фондів ); мали обсяги оподаткування операцій за останні 12 календарних місяця менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування ( крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Внаслідок здійснення у грудні 2014 р. та січні 2015 р. реалізації в режимі експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та коригування сум податку на додану вартість, які були сплачені підприємством постачальникам, і вартість яких включається до складу виробничих факторів, у позивача виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту.

Від'ємне значення відображено у рядках 19 та 20.2 розділу III декларації ПДВ за грудень 2014 року та січень 2015р.

Коригування податкового кредиту здійснено підприємством у відповідності до п.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на попаду вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 678 від 13.11.2013 року (далі - Порядок), а саме: у рядку 16.3 відображено суми податку на додану вартість, включені до податкового кредиту за операціями сільськогосподарських або переробних підприємств вивезення сільськогосподарської продукції або продукції власного виробництва переробних підприємств у митному режимі експорту. Значення цього рядка перенесено з рядка 16.3 декларації 121 -0123/0140 до рядка 16.3 декларації 0110.

Сума податку на додану вартість у рядку 16.3 декларації № 121 -0123/0140 відображена згідно з бухгалтерською довідкою, в якій така сума розрахована, виходячи із фактично сплаченої (нарахованої): постачальникам товарів/послуг, вартість яких була включена до складу виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит по сільськогосподарських товарах (супутніх послугах, вивезених у митному режимі експорту ( декларації 0121-0123).

Бухгалтерська довідка має бути складена згідно з податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, з урахуванням норм пункту 198.6 статті 198 Кодексу, та містити вичерпний їх перелік.

Судовим розглядом встановлено, що підприємством оформлені бухгалтерські довідки № КР0000008Б та № КР0000009Б від 11.12.2014 року, у відповідності до вище вказаного.

Розрахунок податкового кредиту, що підлягає бюджетному відшкодуванню розраховувався на підставі "Методики визначення суми податкового кредиту, що підлягає бюджетному відшкодуванню при експорті сільськогосподарської продукції власного виробництва" зазначеної в наказі № 50-ОД від 01.10.2014 року про внесення змін до наказу № 103-ОД від 30.06.2011 року "Про облікову політику підприємства та організацію бухгалтерського обліку".

Згідно даної методики визначений коефіцієнт, який застосовувався до кожної податкової накладної та згідно якого визначена сума коригування ПДВ по кожній податковій накладній по прямих, не прямих та витратах збут.

Колегія суддів також погоджується з доводами позивача про те, що підприємство не повинно було включати до бухгалтерських довідок податкові накладні по витратах на збут, оскільки вони використані не для виробництва експортованої продукції - ячменю та озимої пшениці.

Сума коригування податкового кредиту по витратах на збут, згідно вищезазначених бухгалтерських довідок, складає 110531,08 грн., а сума коригування податкового кредиту по витратах на збут, яку знімає відповідач згідно акту перевірки, становить 110531,08 грн.

В бухгалтерському обліку витрати, які пов'язані із збутом продукції відносяться прямо на готову продукцію власного виробництва та обліковуються на відповідних субрахунках рахунку 93 "Витрати та збут" в розрізі номенклатури продукції, яка реалізована за межі митної території України.

Отже, ці витрати відносяться 100%, без розрахунку коефіцієнта, на конкретну продукцію, яка реалізовується в режимі експорту.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що бухгалтерські довідки складені позивачем без порушень, а податковий кредит, що підлягає бюджетному відшкодуванню розрахований вірно.

Окремо колегія судів звертає увагу на те, що при складанні податкової звітності з ПДВ підприємство користувалося наказом МФУ № 966 від 23.09.2014 року "Про затвердження форм Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України. 14.10.2014 року № 1267/26044, а податкова - Наказом № 678 від 13.11.2013 року, який на момент складання та подання звітності втратив чинність.

З матеріалів справи судом також встановлено, що в січні 2015 року позивачем здійснена реалізація сільськогосподарської продукції власного виробництва (ячмінь) шляхом вивезення за межі митної території України контрагенту Inecro Trde S/ A//, що підтверджується відповідними договорами та ВМД.

Внаслідок здійснення реалізації в режимі експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та коригування сум податку на додану вартість, які сплачені підприємством постачальникам, і вартість яких включається до складу виробничих факторів, у підприємства виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту.

Сума коригування податкового кредиту по витратах на збут, згідно бухгалтерських довідок № КР0000003Б від 09.01.2015р., № КРО; 6 і ССЕ від 09.01.2015р. № КР0000004Б від 09.01.2015р, складає 267102,00 грн.

Сума коригування податкового кредиту по витратах на збут, яку зменшено контролюючим органом згідно акту перевірки становить 267102,00 грн.

Позивачем перенесено податковий кредит декларації 121 в декларацію 0110 відповідно до додатку 11 до Облікової політики підприємства "Методика визначення суми податкового кредиту, що підлягає бюджетному відшкодуванню при експорті сільськогосподарської продукції власного виробництва" та оформлено бухгалтерські довідки № КР0000003Б від 09.01.2015р., № КР0000002Б від 09.01.2015р. № КР0000004Б від 09.01.2015р.

Згідно п.198.5. ст. 198 ПКУ платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами., необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197. Підрозділу 2 розділу XX цього кодексу, міжнародних договір (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу).

З матеріалів справи судом також встановлено, що позивачем оформлені податкові накладні № 20 від 31.01.2015 року для нарахування податкового зобов'язання по ПДВ на суму 211906,01 грн., № 21 від 31.01.2015р. на суму ПДВ -246198,88 грн., № 22 від 31.01.2015р. на суму ПДВ 98863,30 грн. (ці суми дорівнюють сумі перенесеного податкового кредиту по рядку 16.3) з дотриманням вимог Порядку заповнення податкової накладної затвердженої наказом Міністерства фінансів України 22 вересня 2014 року № 1129).

Дані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені до рядка 5 та 5.1 декларації 0110 - загальної за січень 2015 року.

Згідно п. 199.3 ст.199 розділу V ПК України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковані операції, а такі неоподатковані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.

Таким чином ПРАТ "Краснопавлівський КХП" мало всі підстави відобразити суму 110531,08 грн. в декларації з ПДВ 0110 за грудень 2014 року, та 267102,00 грн. в декларації за січень 2015 р. по рядку 16.3.

З урахуванням наведених обставин та наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 05.06.2015 № .

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків. встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Розподіл удових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни.

Лозівській ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відстрочено сплату судового збору в розмірі 4235,14 грн. до ухвалення судового рішення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2016р. по справі № 820/11453/15 залишити без змін.

Стягнути на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір в розмірі 4235 (чотири тисячі двісті тридцять п'ять) грн. 14 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 18.04.2016 р.