Справа № 814/4357/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 квітня 2016 року Справа № 814/4357/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповдіача: Олейникова С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_3, АДРЕСА_1
до відповідачаУповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, вул. Хорива, 11-А, м. Київ 71, 04071
провизнання бездіяльність протиправною,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олексія Юрійовича (далі - відповідач, Уповноважена особа), в якому просить:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олексія Юрійовича щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 114394,01 грн. - протиправною;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олексія Юрійовича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 114394,01 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при прийнятті рішення про акцептування його кредиторських вимог в сумі 751,65 грн. та незадоволення його кредиторських вимог на суму 114394,01 грн., відповідач діяв усупереч вказаним вимога закону, чим порушив його права.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що в кожному із сорока одного випадків перераховування коштів в безготівковій формі в межах суми 200000,00 грн. з призначенням платежу «надання зворотної фінансової допомоги за договором» на поточні рахунки фізичних осіб, включно й ОСОБА_3, в межах одного відділення ПАТ «Банк «Київська Русь», є нічим іншим як «дроблення» рахунку юридичної особи з метою виведення зазначених грошових сум за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів. Правочин позивача з перерахування коштів в сумі 66000,00 грн. з особових рахунків, які належать СВК «Лиманський» та ТОВ «Агрофірма Лиманський» на особистий рахунок ОСОБА_3, в процесі його перевірки, визнано нікчемним.

В судовому засіданні відповідач у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено:

- договір банківського рахунку № 170233-DEP/2010 від 09.06.2010 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривні, здійснює його розрахунково-касове обслуговування та випускає на ім'я власника рахунку та/або його довірених осіб платіжну картку (картки);

- договір банківського рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів (платіжних карток) № 286367-PRC/2011 від 23.12.2011 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває картковий рахунок № НОМЕР_3 з використанням спеціального платіжного засобу (платіжної картки), випускає картку та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку, валюта рахунку: українська гривня;

- договір банківського рахунку в національній валюті № 12529-83 від 01.03.2012 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває поточний рахунок № НОМЕР_4 в національній валюті України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування;

- договір банківського рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів (платіжних карток) № 384888-PRC/2013 від 12.02.2013 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває банківський рахунок № НОМЕР_5 з використанням спеціального платіжного засобу (платіжної картки), випускає картку та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку, валюта рахунку: долар США;

- заяву-договір про приєднання до договірних умов та правил відкриття та обслуговування ПАТ «Банк «Київська Русь» поточних розрахунків фізичних осіб, операцій за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток № 392808-PRC/2013 від 12.04.2013 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває та обслуговує поточний рахунок з можливістю використання електронних платіжних засобів - платіжних карток № НОМЕР_6 та видає платіжну картку в валюті Євро;

- договір № 517911-FО/2014 від 14.07.2014 року, за яким ПАТ «Банк «Київська Русь» відкриває поточний рахунок № НОМЕР_7 в національній валюті України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Постановою Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Банк «Київська Русь», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 116 від 15.06.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» до 19.07.2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича до 19.07.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.07.2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 року № 138, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17.07.2015 року по 16.07.2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що з 17.06.2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 31.03.2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Дізнавшись про те, що в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, він відсутній, позивач 23.06.2015 року звернувся до Уповноваженої особи із заявою, в якій просив включити його до переліку (реєстру) вкладників «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

За результатами розгляду звернення позивача Уповноважена особа у листі від 28.07.2015 року № 6828/29 повідомила, що операція щодо перерахування коштів на рахунки ОСОБА_3 визнано сумнівною, у зв'язку із чим відповідні документи були направлені банком на розгляд до правоохоронних органів в порядку, передбаченому чинним законодавством, та операції за вказаним рахунком тимчасово обмежені; операції за рахунком будуть поновлені після отримання банком від правоохоронних органів інформації про відсутність шахрайських дій при здійсненні вищевказаного переказу коштів в порядку, визначеному чинним законодавством.

13.08.2015 року позивач знов звернувся до Уповноваженої особи із заявою про визнання його кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» та включення до реєстру вимог кредиторів, на яку відповіді не отримав, у зв'зку з чим 03.11.2015 року знову звернувся з листом до Уповноваженої особи з проханням повідомити чи визнано його кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» та чи акцептовано його кредиторські вимоги та на яку суму.

Листом від 12.11.2015 року за № 10305/43 директор Департаменту клієнтських операцій ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомив позивача, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 22.10.2015 року затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» та акцептовано кредиторські вимоги ОСОБА_3 в сумі 751,65 грн., які включені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, якою визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу встановлена презумпція правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Аналізуючи заперечення відповідача з посиланням на частину 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), суд не вбачає будь-якої підстави, визначеної цією нормою для визначення укладених між позивачем та СВК «Лиманський» та ТОВ «Агрофірма Лиманський» правочинів нікчемними.

У своїх запереченнях відповідач також посилається на положення частин 1 та 3 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу нікчемності правочину.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

При цьому представник відповідача зазначив, що спірний правочин від 19.03.2016 року було укладено 19.03.2015 року, тобто після призначення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи.

В той же час, як вбачається із пункту 2 резолютивної частини рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 року, тимчасову адміністрацію в банку було запроваджено з наступного дня - з 20.03.2015 року. У пункті 4 резолютивної частини цього рішення прямо зазначено, що уповноважена особа банку - Волков Олександр Юрійович приступає до виконання обов'язків з 20.03.2015 року.

Тобто, станом на день укладення позивачем правочину по зарахуванню коштів на його рахунки, посадові особи банку зберігали свої повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України», зазначив, що «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Суд вважає, що укладаючи з банком договір банківського вкладу та перераховуючи гроші на рахунок, позивач дійсно мав «законне сподівання» на можливість повернення банківського вкладу або його відшкодування у певних випадках та розмірах за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких умов суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та вважає за можливе його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олексія Юрійовича щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 114394,01 грн. - протиправною.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олексія Юрійовича включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 114394,01 грн.

4. Присудити на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1038,41 грн., сплачений квитанцією №130Н37977 від 15.12.2015 року на суму 487,20 грн. та № 130Н32367 від 06.01.2016 року на суму 551,21 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 11 квітня 2016 року.