Справа № 814/2582/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/2582/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.

при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області та державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, державного реєстратора реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Васюсіної О.О., Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України і державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П., третя особа - публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», про визнання дій протиправними, скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» (надалі-позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, державного реєстратора реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Васюсіної О.О., Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України і державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П., третя особа - публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (надалі - Банк), в якому заявило наступні позовні вимоги:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. щодо прийняття рішення від 22.07.2015 року №23069427 про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Український інноваційний банк» на нежитловий об'єкт площею 389,2 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул.Нікольська, 25/2;

- скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. від 22.07.2015 року №23069427 про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Український інноваційний банк» на нежитловий об'єкт площею 389,2 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул.Нікольська, 25/2;

- зобов'язати реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №10519175 на нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25/2 у м. Миколаєві за ПАТ «Український інноваційний банк»;

- зобов'язати реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №9504532 на нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25/2 у м. Миколаєві за ТОВ «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський».

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в 2004 році ЗАТ «Алекс-Юг», правонаступником якого є позивача, передав в іпотеку Банку нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25, м.Миколаєва загальною площею 9401,6 кв.м.. В результаті зміни та надання нежитловим приміщенням по вул.Нікольській, 25 нової адреси 28.04.2015 року позивачу було видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення площею 389,2 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул.Нікольська, 25/2. У липні 2015 року позивачу стало відомо, що державним реєстратором реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Васюсіною О.О. на підставі прийнятого державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюк С.П. рішення про державну реєстрацію право власності на вказаний об'єкт було зареєстровано за Банком. Позивач вважає неправомірними реєстраційні дії та рішення щодо реєстрації за Банком права власності на приміщення площею 389,2 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул.Нікольська, 25/2, оскільки вони вчинені в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд скасував рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича від 22.07.2015 року, індексний номер 23069427, про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Український інноваційний банк» на нежитловий об'єкт загальною площею 389,2 кв.м. з розміром частки 1/1, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Нікольська, будинок 25/2; зобов'язав Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності №10519175 на нежитловий об'єкт загальною площею 389,2 кв.м. з розміром частки 1/1, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Нікольська, будинок 25/2 за ПАТ «Український інноваційний банк», який був внесений на підставі рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича від 22.07.2015 року, індексний номер 23069427; зобов'язав Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №9504532 на нежитловий об'єкт за адресою Миколаївська область, м.Миколаїв, вулиця Нікольська, будинок 25/2, загальною площею 389,2 кв.м., з розміром частки 1/1 за ТОВ «Миколаївський бізнес-центр «Олександрівський», який був внесений на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 36863273, виданого 28.04.2015 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області; в задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою реєстраційна служби Миколаївського міського управління юстиції та державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюк С.П. подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи полягають в наступному.

28.10.2004 року ЗАТ «Алекс-Юг» (правонаступником якого є позивач) уклало з Банком іпотечний договір №2340, за умовами якого передало в іпотеку Банку нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25, м. Миколаєва для забезпечення виконання основного зобов'язання по кредитному договору від 28.10.2004 року №2-041037.

Відповідно до п.2 цього договору предмет іпотеки складається з бізнес-центру з підвалом площею 6956,3 кв.м. (літ.А-3), котельної площею 392,2 кв.м. (літ.Е-2), а також слюсарної ділянки (літ.О-1), інструментальної ділянки (літ.П-2), сторожевого приміщення (літ.Т-1), прохідної №2 (літ.Х-1), огорожі - 1, 13, 14, покриття 1, які належать ЗАТ «Алекс-Юг» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 29.04.2004 року.

В зв'язку зі змінами сторонами кредитних відносин, також змінювались і договірні відносини щодо предмета іпотеки, як забезпечення виконання умов кредитних договорів.

Так, сторони неодноразово змінювали іпотечний договір відносно вказаного предмету іпотеки, як шляхом укладання додаткових договорів, так і шляхом укладання нових договорів у новій редакції на забезпечення виконання нових кредитних договорів.

25.10.2006 року для забезпечення виконання зобов'язань по іншому кредитному договору від 25.10.2006 року №12-061008 ЗАТ «Алекс-Юг» уклало з Банком договір іпотеки, за яким в іпотеку передано ті ж самі об'єкти нерухомості, що і по договору від 28.10.2004 року (т.1 а.с.209-213).

22.02.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань по іншому кредитному договору від 22.02.2008 року №12-080201 ЗАТ «Алекс-Юг» уклало з Банком новий договір іпотеки, за яким в іпотеку передано ті ж самі об'єкти нерухомості, але зі зміненою площею - площа бізнес-центру з підвалом площею з 6956,3 кв.м. збільшилась до 8375,9 кв.м.. Відповідно, в п.2.3 цього договору вказані інші правові підстави перебування предмета іпотеки у власності ЗАТ «Алекс-Юг» - свідоцтво про право власності від 01.02.2008 року (т.1 а.с.224-229),

12.10.2010 року ЗАТ «Алекс-Юг» уклало з Банком договір про внесення змін до іпотечного договору від 25.10.2006 року, за яким перелік переданих в іпотеку об'єктів не змінився, а лише змінилась площа бізнес-центру з підвалом - з 8375,9 до 9401,6 кв.м., та вказані інші підстави перебування предмета іпотеки у власності ЗАТ «Алекс-Юг» - свідоцтво про право власності від 01.10.2010 року (т.1 а.с.220-221).

Також 12.10.2010 року ЗАТ «Алекс-Юг» уклало з Банком договір про внесення змін до іпотечного договору від 22.02.2008 року за яким перелік переданих в іпотеку об'єктів не змінився, а лише змінилась площа бізнес-центру з підвалом - з 8375,9 до 9401,6 кв.м., та вказані інші підстави перебування предмета іпотеки у власності ЗАТ «Алекс-Юг» - свідоцтво про право власності від 01.10.2010 року (т.1 а.с.232-233).

З наведених вище договорів слідує, що в іпотеку Банку ЗАТ «Алекс-Юг» передало нежитлові об'єкти нерухомості по вул.Нікольській, 25, м. Миколаєва одразу за двома договорами іпотеки від 25.10.2006 року та від 22.02.2008 року з урахуванням внесених до цих договорів змін.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.10-11) за позивачем було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., яке позначено літ.Е-2, та знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2015 року (т.1 а.с.159, т.2 а.с.135-137) право власності на нежитлову будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., яке позначено літ.Е-2, та знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2 було зареєстровано за ПАТ «Український інноваційний банк» на підставі рішення про державну реєстрацію від 22.07.2015 року з індексним номером 23069427, яке є предметом оскарження у даній справі.

Як зазначено у цьому витягу, підставами виникнення права власності Банку на вказане нерухоме майно стали укладені банком з ЗАТ «Алекс-Юг» договори іпотеки від 28.10.2004 року, від 25.10.2006 року, від 22.02.2008 року та додаткові договори до вказаних договорів іпотеки.

Оцінюючи правомірність рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П від 22.07.2015 року з індексним номером 23069427 про державну реєстрацію за ПАТ «Український інноваційний банк» права власності на фізкультурно-оздоровчий комплекс площею 389,2 кв.м. за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2, колегія суддів виходить з наступного.

Як видно з долучених до справи копій матеріалів реєстраційної справи на об'єкт за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2 представник Банку звернувся із заявою про державну реєстрацію за Банком прав власності на цей об'єкт, до якої долучив копії вищезазначених іпотечних договорів, додаткових угод до цих договорів, а також направлені в адрес ТОВ «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» як правонаступника ЗАТ «Алекс-Юг», повідомлення про порушення основного зобов'язання за кредитними договорами, в яких викладена до позивача вимога погасити зобов'язань за кредитними договорами або на виконання ст.37 Закону України «Про іпотеку» передати предмет іпотеки у власність Банку. При цьому по кожному кредитному договору Банк направив позивачу по два таких повідомлення, в яких вказав різні наслідки невиконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами, а саме: в одних Банк попереджає про ініціювання процедури прийняття банком у власність предмета іпотеки шляхом проведення реєстрації права власності за Банком згідно п.6.3, п.6.4 Іпотечного договору від 22.11.2006 року, а в інших про ініціювання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки від свого імені з будь-якою особою-покупцем (т.2 а.с.35-40).

Зі змісту наданих документів слідує, що внаслідок прийняття спірного рішення про державну реєстрацію від 22.07.2015 року з індексним номером 23069427 Банк набув право власності на предмет Іпотеки на підставі Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечних договорів, якими передбачені відповідні застереження про перехід до Банку права власності на предмет Іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитними договорами.

За змістом ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

На підставі ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Види такого позасудового врегулювання визначені у статті 36 Закону України «Про іпотеку» серед яких передбачена можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, якщо це зазначено у договорі.

Згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Надані Банком іпотечні договори з ЗАТ «Алекс-Юг» містять в собі відповідні застереження про можливість задоволення Іпотекодержателем своїх вимог за кредитними договорами шляхом прийняття предмета іпотеки у власність.

При цьому, і позивач, і відповідачі визнають факт того, що ТОВ «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» є правонаступником ЗАТ «Алекс-Юг», хоча матеріали справи не містять відповідного документального підтвердження цього факту.

За змістом ч.3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимогі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

До того ж, відповідно до п.15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями.

Для проведення спірної реєстрації в якості правовстановлюючих документів були надані іпотечні договорі, за якими предмет іпотеки не відповідає тому об'єкту нерухомості, за яким право власності спірним рішенням про державну реєстрацію від 22.07.2015 року було зареєстровано за Банком.

Ця невідповідність полягає у тому, що за вищевказаними договорами іпотеки предмет іпотеки складається з складається з бізнес-центру з підвалом площею 9401,6 кв.м. (літ.А-3), котельної площею 392,2 кв.м. (літ.Е-2), а також слюсарної ділянки (літ.О-1), інструментальної ділянки (літП-2), сторожового приміщення (літ.Т-1), прохідної №2 (літ.Х-1), огорожі - 1, 13, 14, покриття 1, які належать ЗАТ «Алекс-Юг» на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності від 01.10.2010 року, а за Банком спірним рішенням про державну реєстрацію визнано право власності на нежитлову будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., яке позначено літ.Е-2, та знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2., та належало ТОВ «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року.

Окремо слід звернути увагу на той факт, що нежитлове приміщення з таким функціональним призначенням, як фізкультурно-оздоровчий комплекс, в іпотеку Банку за вищевказаними іпотечними договорами не передавалось.

Колегія суддів зазначає, що обов'язковою умовою для реалізації Банком передбаченого ст.37 Закону України «Про іпотеку» права задовольнити свої вимоги, як іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на нежитлову будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2, є наявність відповідного договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, в якому в якості предмета іпотеки буде зазначений саме цей об'єкт нерухомості.

Однак сторонами не надано доказів того факту, що стосовно нежитлової будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул.Нікольська, 25/2 між позивачем і третьою особою укладалися договори про позасудове врегулювання або щодо цього об'єкту є застереження про перехід права власності у іпотечному договорі.

У запереченнях на позов та в апеляційних скаргах, обґрунтовуючи законність спірної реєстрації, відповідачі вказували на те, що вищевказане приміщення площею 389,2 кв.м. по вул.Нікольська, 25/2 було виділене в окремий об'єкт нерухомості з об'єкту, яке було предметом іпотеки за вказаними договорами іпотеки, а тому на виділений об'єкт приміщення також розповсюджуються обтяження іпотекою, які існували до його виділення.

Колегія суддів погоджується з такими твердженнями апелянтів, однак зазначає, що виникнення обтяження на новий виділений об'єкт та виникнення права Іпотекодержателя на звернення стягнення на такий виділений об'єкт у позасудовому порядку не є тотожними.

Так, при поділі предмета іпотеки на виділені об'єкти нерухомості автоматично розповсюджуються та підлягають реєстрації обтяження, що існували відносно об'єкта, який було поділено.

Водночас для звернення стягнення на такий виділений об'єкт нерухомості в порядку позасудового врегулювання, а саме шляхом реєстрації права власності на нього за іпотекодержателем, необхідний договір про таке позасудове врегулювання, або застереження про перехід такого права власності у іпотечному договорі.

Оскільки для проведення спірної державної реєстрації Банком не подано відповідного договору або застереження про перехід права власності в іпотечному договорі стосовно нежитлової будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу площею 389,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миколаєв, вул. Нікольська, 25/2, колегія суддів вважає, що у державного реєстратора не було підстав для прийняття рішення про проведення державної реєстрації за Банком права власності на цей об'єкт нерухомості.

Крім того, у травні 2015 року Банк вже звертався до реєстраційної служби з аналогічною заявою про реєстрацію права власності.

Вказана заява була розглянута іншим державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Нілова А.О.), яка звернула увагу на вказані вище обставини і відмовила Банку у державній реєстрації права власності (т.1 а.с.185).

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що Банк ще у травні 2013 року скористався судовим способом захисту своїх прав, звернувшись з позовом до господарського суду про стягнення з позивача заборгованості за кредитними договорами.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.10.2014 року цей позов було задоволено і з позивача на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитними договорами в сумі 16733723,52 грн. (т.1 а.с.65-80 ), видано судовий наказ від 23.04.2015 року, за яким 04.02.2016 року відкрито виконавче провадження, яке на даний час триває (т.2 а.с.190-192).

Ці обставини свідчить про те, що Банк одночасно використав два способи задоволення свої вимог - судовий та позасудовий.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи підтверджують доводи позивача про незаконність проведення державної реєстрації права власності Банку на вищевказаний об'єкт нерухомого майна в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому має місце порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту.

При обранні способів захисту прав позивача, слід виходити з приписів діючого на час розгляду справи законодавства, яке врегульовує питання проведення державної реєстрації набуття та припинення прав власності на підставі рішення суду.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до положень п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Наведені нормативні положення свідчать про те, що подання державному реєстратору рішення суду про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості зобов'язує останнього внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав та поновити в цьому реєстрі записи про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Таким чином, належним та достатнім способом захисту прав позивача буде скасування судом спірного рішення про державну реєстрацію права, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича від 22.07.2015 року, індексний номер 23069427, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій цього реєстратора з прийняття вказаного рішення, оскільки права та інтереси позивача порушуються саме рішенням цього реєстратора, а не тими діями, які ним вчиняються для його прийняття, та входять до функціональних обов'язків реєстратора.

Що стосується прийнятого судом першої інстанції рішення про зобов'язання Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запис про право власності Банку на вказаний об'єкт нерухомості, а також про зобов'язання відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності позивача на цей об'єкт, то колегія суддів вважає застосування судом таких способів захисту зайвим, оскільки, як вже зазначено вище, обов'язки реєстратора вчинити такі дії на підставі рішення суду про скасування рішення про проведення державної реєстрації прямо передбачені вимогами діючого законодавства України, а тому не потребують прийняття судом з цього приводу окремого рішення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції вчинити певні дії підлягає скасуванню, з прийняття судом апеляційної інстанції в цій частині позовних вимог нового рішення про відмову в їх задоволенні

Керуючись ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області та державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року в частині позовних вимог про зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №10519175 на нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25/2 у м. Миколаєві за публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», та про зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №9504532 на нежитловий об'єкт по вул.Нікольській, 25/2 у м. Миколаєві за товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес-центр Олександрівський» - скасувати.

Ухвалити в цій частині позовних вимог нову постанову про відмову у задоволені цих позовних вимог.

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 квітня 2016 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський