Справа № 823/5356/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/5356/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, третя особа: Звенигородський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління МВС України в Черкаській області, де третя особа: Звенигородський РВУ МВС України в Черкаській області, та просив:

1) визнати незаконним і скасувати наказ Управління МВС України в Черкаській області від 06.11.2015 №312 о/с про звільнення його з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 «Г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114;

2) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області поновити його на роботі та призначити на посаду старшого слідчого Звенигородського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а також нарахувати та виплати заробітну плату (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 до моменту ухвалення рішення.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що він був звільнений з посади капітана міліції за відсутності правових підстав та з порушенням вимог законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом начальника УМВС України в Черкаській області від 04.07.2008 № 171 о/с ОСОБА_3 призначений слідчим СВ Ватутінського МВ УМВС з 23.06.2008.

06 Листопада 2015 року наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с капітана міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) та виплачено вихідну допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового утримання.

Вважаючи своє звільнення незаконним, а оскаржуваний наказ відповідача таким, що винесений з порушенням процедури, встановленої законодавством, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного наказу УМВС України в Черкаській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законами України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ) та від 02.07.2015 №580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIІI), а також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення).

Статтею 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На час розгляду цієї адміністративної справи Закон України № 565-ХІІ втратив чинність, у зв'язку з набранням чинності законної сили Законом України №580-VIІI.

Так, відповідно до ст. 1 Закону №580-VIІI національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до п.1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIІI він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Так, 06.08.2015 Закон №580-VIІI було опубліковано в Голосі України №141-142. Тобто, позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону із моменту опублікування закону за три місяці.

Приписами пунктів 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

В контексті наведеного слід зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачають вирішення питання щодо подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року. Вказані норми є імперативними, тобто неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Отже, Законом передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Згідно із пп. «г» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом МВС від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в УМВС України в Черкаській області скасовуються всі штати, скорочуються всі посади.

Відповідно до довідки УМВС України в Черкаській області від 08.02.2016 №14/9-55 рапорт ОСОБА_3 про звільнення з ОВС України у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до Національної поліції до відділу кадрового забезпечення Управління МВС України в Черкаській області не надходив та в журналі вихідної кореспонденції не реєструвався.

Так само, не надходила до відділу кадрового забезпечення Управління МВС України в Черкаській області та не реєструвались в журналі вихідної кореспонденції заява ОСОБА_3 про прийняття на службу до Національної поліції.

Таким чином, позивач не скористався наданим йому Законом правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції та не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в поліції.

Враховуючи, що станом на 06.11.2015 року позивач не був прийнятий на службу в органи поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що УМВС України в Черкаській області діяло на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу УМВС України в Черкаській області №312 о/с від 06.11.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України у зв'язку із скороченням штату капітана міліції ОСОБА_3, - задоволенню не підлягають. Решта ж позовних вимог є похідними від первинної, а тому також не підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що згода на подальше проходження ним служби в лавах Національної поліції була надана в ході усної розмови з першим заступником начальника слідчого відділу Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області, а також шляхом фактичного продовження виконання своїх посадових обов'язків після звільнення оскаржуваним Наказом, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Більше того, вказані обставини не спростовують факту ненадання згоди на проходження подальшої служби в порядку, визначеному пунктами 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстави для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 12 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.