Справа № 333/588/16-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/588/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Боровікова А.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

05.02.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що починаючи з 10.11.2014 року позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському району м.Запоріжжя, де позивачу призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, що підтверджується копією протоколу №37 від 09.01.2015 та пенсійним посвідченням серії ААИ №053553, виданим УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя 20.01.2015 року. З 18.12.2001 позивач безперервно працював на посадах в органах прокуратури Запорізької області, з 27.03.2014 по 23.12.2015 на посаді заступника начальника відділу. Звільнений з органів прокуратури 23.12.2015 року у зв'язку зі скороченням штатів за ст..40 п.1 КЗпАП України. З 01.04.2015 року позивач з невідомих на той часу причин перестав отримувати пенсію по інвалідності. Про підставі припинення виплат. Яким саме органом було прийнято відповідне рішення та інші обставини щодо цього йому не повідомлялися, доки він не отримав лист від 02.02.2016 року №8/Р-9, у якому відповідач з посиланням на ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повідомив, що оскільки він працював на посаді державного службовця, з 01.04.2015 року йому зупинено виплату пенсії.

Таким чином, про порушення своїх прав саме відповідачем, позивач дізнався лише у лютому 2015 року. В умовах постійного стрімкого зростання цін на ліки, скасування виплати пенсії за інвалідністю негативно позначилось на здоров'ї позивача, позивач змушений був продовжувати працювати з перервами перебуваючи на лікарняному (понад 7 місяців за 2014-2015 роки), ос кільки призначений розмір його пенсії не забезпечує задоволення його життєвих потреб та достатній життєвий рівень. Припинення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя за період з 01.04.2015 року по 23.12.2015 р. належної йому пенсії призвело до погіршення матеріального стану позивача. З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином з 01.06.2015 року посада, на якій працював позивач, не дає змоги на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим передбачені статтями 50 та 50-1 Закону України «Про прокуратуру» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу пенсії за інвалідністю взагалі були відсутні.

Позивач просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо невиплати призначеної йому пенсії на законних підставах пенсії по інвалідності за період з 01.04.2015 року по 23.12.2015 р., та зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя нарахувати і виплатити позивачу суму недоотриманої пенсії по інвалідності, відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як інваліду 3-ої групи, за період з 01.04.2015 року по 23.12.2015 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя надав до суду письмові заперечення посилаючись на те, що на обліку в управління з 10.11.2014 року перебуває ОСОБА_1, якому призначена пенсія по інвалідності відповідно до норм закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. Так відповідно до зазначеної норми, тимчасово у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

На підставі зазначеної норми, ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії, починаючи з 01.04.2015 року. Після звільнення позивача, виплату пенсії поновлено з 23.12.2015 року. На сьогоднішній день законодавчі норми, які регулюють особливі умови виплати пенсії деяким категоріям громадян, не втратили юридичної сили та є частиною національного законодавства України. Це означає, що вони можуть та повинні застосовуватися відносно осіб, яким пенсії призначались до 01.04.2015 року. По друге скасування дії норми ст.50-1 закону України «Про прокуратуру» стосується лише тих пенсій. яким пенсії призначене вперше. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Таким чином, відповідно до ст..47 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії ОСОБА_1, повинна була бути призупинена, а дії управління є такими, що повністю відповідають чинному законодавству.

До того ж вимоги позивача щодо покладення на пенсійний вимог судових витрат теж не підлягають задоволенню. Так як доходи Пенсійного фонду мають цільове призначення і спрямовуються виключно на фінансування пенсійних виплат, які пов'язані із функціонуванням системи пенсійного забезпечення.

Бюджет Пенсійного фонду має чітку структуру, у структуру доходів та видатків Пенсійного фонду відсутні асигнування на покриття витрат, пов'язаних із виконанням рішень судів. Фінансування фонду з Державного бюджету здійснюється з метою покриття дефіциту останнього виключно згідно з цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на:

1)виплату пенсій, передбачених цим Законом;

2)надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

3)фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4)оплату послуг з виплати коштів Пенсійного фонду;

5)формування резерву коштів;

Згідно з ч.2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, божником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та оцінивши повідомлені сторонами обставини, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку скороченого провадження та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Позивач починаючи з 10.11.2014 р. перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, де йому призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, що підтверджується копією протоколу №37 від 09.01.2015 та пенсійним посвідченням серії ААИ №053553, виданим УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя 20.01.2015 року. З 18.12.2001 позивач безперервно працював на посадах в органах прокуратури Запорізької області, з 27.03.2014 по 23.12.2015 на посаді заступника начальника відділу. Звільнений з органів прокуратури 23.12.2015 року у зв'язку зі скороченням штатів за ст..40 п.1 КЗпАП України. З 01.04.2015 року позивач з невідомих на той часу причин перестав отримувати пенсію по інвалідності.

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з проханням надати аргументовану відповідь про підстави припинення виплати належної йому пенсії з інвалідності за період з 01.04.2015 по 23.12.2015 р., однак листом відповідача від 25.11.2015 року йому відмовлено у поновлені пенсії.

Так, згідно абз.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року): «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

- У період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи

та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Крім того, положенням Закону від 02.03.2015 року, а саме п.п.5 п.2 розділу1, окрім рівності всіх громадян, порушено принцип пропорційності, бо працюючи пенсіонери поставлені нерівні умови.

Зокрема, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону №1788-XII, не виплачуються.

Натомість у період роботи особи на інших посадах/роботах пенсії призначені, відповідно до Закону №1788-XII (розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму) виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 01 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Станом на 1 квітня 2015 року позивач перебував на посаді працівника органів прокуратури, у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працював позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим передбачені статтями 50 та 50-1 Закону України «Про прокуратуру» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Ухвалою суду від 16.02.2016 року провадження по справі в частині зобов'язання вчинити певні дії відкрито лише в період з 05.08.2015 року, тобто в межах 6-місячного строку позовної давності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так як рішення ухвалено на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, то здійснені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,21 грн., підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.94 КАСУ на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.159-163, 186 КАСУ, ст.ст. 8,22,55,95,64, 124,152 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо невиплати призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 05.08.2015 року по 23.12.2015 рік.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії з інвалідності, відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як інваліду ІІІ-ої групи, за період з 05.08.2015 року по 23.12.2015 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.І. Боровікова