Справа № 803/266/15-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Справа № 876/4582/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представника позивача - Багірова Р.А.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОШЕ» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця) в якому, з врахуванням клопотання від 12.03.2015 (а.с.130, 134), просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2014 №205000004/2014/000245/2 (далі - Рішення).

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що наявність у відповідача сумнівів щодо достовірності поданих відомостей, а тому, застосування будь-якого наступного методу визначення митної вартості окрім першого є необґрунтованим. Вважає, що ним були надані усі необхідні підтверджуючі документи, які дають змогу визначити митну вартість товару на підставі ціни договору, що однак безпідставно не було взято до уваги митним органом.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року у справі №803/266/15-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила Митниця, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції помилково вважав, що ТОВ зазначено транспортні витрати у вищому розмірі, а відтак це не призвело до заниження митної вартості ввезених товарів. Також, зазначає, що розбіжності у поданих декларантом документах стали підставою для обґрунтованих сумнівів митного органу щодо заявленої митної вартості товарів, а у зв'язку із не підтвердженням на вимогу такого заявлених цифрових значень щодо транспортних витрат, правомірно було застосовано наступний метод визначення митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що митним органом протиправно не застосовано перший метод визначення ціни товару, що ввозився ТОВ, оскільки останній надав усі належні документи для цього.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.02.2014 ТОВ було укладено контракт купівлі-продажу №1/2014 з компанією «DOSSCHE» Sp. z o.o. (Польща), (далі - ТОВ-1) про купівлю корму (концентрати, премікси), згідно узгоджених специфікацій (далі - Контракт) (а.с.15-16).

13.11.2014 на митну територію України від експортера - ТОВ-1 на користь одержувача - ТОВ поставлено товар, який задекларовано як універсальний концентрат Аміномакс призначений для відгодівлі свиней U5225 та престартер для поросят BOBAS U5016, та визначено митну вартість товару за першим методом, виходячи із загальної вартості 43600 злотих з врахуванням транспортних витрат.

При митному оформленні вантажу виникли сумніви щодо відповідності заявленої ціни товару, а тому посадовою особою митного органу було електронним повідомленням витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме оригінали документів, що підтверджують транспортні витрати, що зазначені в графі 44 МД та договір на перевезення.

Після опрацювання поданих для митного оформлення документів на підтвердження заявленої митної вартості, винесено Рішення, згідно якого митну вартість ввезеного товару визначено з використанням методу 2а з розрахунку вартості товару 45600 злотих (а.с.13).

Також, у зв'язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів митним органом було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.14).

У зв'язку із цим, позивачем було подано нову МД від 17.11.2014 №205070000/2014/050399 (а.с.45-49), вказавши митну вартість, розраховану за ціною одиниці товару, наведену у Рішенні. Митне оформлення у цьому випадку проводилось за методом 2а.

Однак, не погодившись із такими діями та Рішенням відповідача, ТОВ звернулося до суду із цим адміністративним позовом.

Згідно ст.49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - МК), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК).

Згідно ч.1 ст.53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст.54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ст.57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

В силу положень ч.2 ст.58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу (ч.3 ст.58 МК).

Із системного аналізу вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Слід зазначити, що загалом для підтвердження заявленої митної вартості товару ТОВ було надано наступні документи: Контракт та доповнення до такого від 14.07.2014 та 07.08.2014 (а.с.15-17), фактуру (а.с.18), міжнародну автомобільну накладну CMR (а.с.24), специфікацію від 12.11.2014 №88 (далі - Специфікація, а.с.25), калькуляцію транспортних витрат (далі - Калькуляція, а.с.26), засвідчення та пояснення від ТОВ-1 (а.с.39-42), пакувальний лист, інформацію про позитивні результати здійснення ветеринарного, фітосанітарного та радіологічного контролю товару, сертифікат про походження товару та інші (а.с.14).

Проте, як було встановлено, вартість товару зазначена у доповненнях до Контракту від 14.07.2014 та 07.08.2014 вказана для товару, що поставляється на умовах EXW м.Сандомеж (Польща), а не на умовах CPT - м.Луцьк, як зазначено в самому Контракті та Специфікації.

Більше того, суми транспортних витрат, що зазначені у Специфікації дійсно не співпадають із тими, що наведені у Калькуляції фірми перевізника. Зокрема, транспортні витрати по Україні, згідно калькуляції 1120 злотих, проти 1160 у Специфікації, та по території Польщі 1680 злотих та 1640 злотих відповідно.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, понесені покупцем на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (п.5 ч.10 ст.58 МК).

Частиною 11 ст.58 МК передбачено, що до митної вартості не включаються, зокрема витрати на транспортування після ввезення, за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із ст.58 МК робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч.9 ст.58 МК).

Декларантом у поданій 13.11.2014 митній декларації зазначено загальну вартість товару 43600 злотих, при цьому у графі «Відомості про вартість» вказано 196808,39грн, що дорівнює (43600-1120) х 4,632966грн.

Тобто, слід погодитись із висновками митного органу, що враховуючи розбіжності щодо транспортних витрат у Специфікації (також фактурі) та Калькуляції, такі не підлягають обчисленню та не можуть вважатися документально підтвердженими.

Тому, при митному оформленні вантажу у Митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо відповідності заявленої ціни товару та було електронним повідомленням витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

14.11.2014 представником декларанта було надано пояснення із засвідченням та поясненням від ТОВ-1, згідно яких збільшення витрат згідно інвойсу пов'язане із зростанням цін на страхування транспортних засобів та на пальне.

Однак, такі твердження ТОВ не були підтверджені належним чином, та не пояснюють того, що фактично загальні витрати на транспортування за Калькуляцією та фактурою не змінилися, оскільки складають 2800 злотих.

Також, незрозумілим є те, чому, якщо реальними витратами на транспортування ТОВ є витрати наведені у фактурі та Специфікації, то чому митна вартість у митній декларації від 13.11.2014 визначалась із сум наведених саме у Калькуляції.

Жодних інших документів, які б підтверджували ту чи іншу вартість транспортування, позивачем митному органу не подавалось.

Апеляційний суд зазначає, що аналіз законодавчих положень щодо визначення митної вартості товарів дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом із тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких обмежень, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом і декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого (основного) до шостого (резервного)) визначення митної вартості.

Як було встановлено, використані декларантом відомості щодо митної вартості товару не підтверджені документально та не визначені достовірно.

Враховуючи наведене, митний орган прийшов до вірного висновку щодо неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товарів та застосував наступний за ціною договору щодо ідентичних товарів (2а) на підставі цінової інформації МД від 14.08.2014 №205070000/2014/31565 (а.с.97-99) та від 06.11.2014 №205070000/2014/48188 (а.с.100-102), де рівень митної вартості становить 0,66 доларів США для престартеру та 0,67 доларів США для концентрату відповідно. В перерахунку на валюту фактури, ціна концентрату визначена як 2,28злотих/кг, а престартеру 2,24 злотих/кг, згідно співвідношення курсів (а.с.123).

Також, митним органом перед застосуванням другорядних методів було здійснено процедуру консультацій із декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК, що підтверджується електронною перепискою (а.с.104-105).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ТОВ щодо визнання протиправним та скасування Рішення.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 11 квітня 2016 року.