Справа № 810/4769/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ К/800/23143/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маядо» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маядо» звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2013 №3-0808/1.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що прийнято на підставі хибного висновку щодо виконання позивачем будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єкті IV категорії складності. Так, позивачем зазначено, що спорудження складу для сировини ПВХ зі збірних залізобетонних конструкцій та станції технічного обслуговування автотранспорту діючого підприємства відноситься до ІІ категорії складності. Також позивачем зазначено, що на виконання будівельних робіт із спорудження адміністративного корпусу позивачем отримано відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт, який на момент проведення перевірки був чинним.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2013 №3-0808/1; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил товариства з обмеженою відповідальністю «Маядо», за результатами якої складено акт перевірки від 08.08.2013.

Перевіркою встановлено, що на земельній ділянці по вул. Радгоспній, 38 у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області позивачем виконано будівельні роботи зі спорудження складу для сировини ПВХ, із збірних залізобетонних конструкцій, розміром 96,0 х 84,0 м.; дробилки розміром 36,0 х 12,0 м; станції технічного обслуговування автотранспорту діючого підприємства, розміром 21,0 х 12,5 м, без затвердженої у встановленому порядку проектної документації, без оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт, без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку, чим порушено вимоги статей 31, 34, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також встановлено, що будівельні роботи з будівництва адміністративного корпусу розміром 48,76 х 18,76 м. (ІІ черга будівництва) виконані без оформлення документу, що дає право на виконання будівельних робіт, через що порушено вимоги статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

08.08.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі протоколу від 08.08.2013 №2-Л-3-0808/1, винесено постанову №3-0808/1 про накладення штрафу у сумі 424 390,00 грн за правопорушення у сфері містобудування, передбачене абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», а саме: за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах IV категорії складності, у розмірі трьохсот сімдесяти мінімальних заробітних плат.

Вказуючи на протиправність постанови від 08.08.2013 №3-0808/1, товариство з обмеженою відповідальністю «Маядо» звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 08.08.2013 №3-0808/1 як такої, що прийнято на підставі хибних висновків щодо вчинення позивачем порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності».

Зазначена позиція судів попередніх інстанцій ґрунтується на недоведеності з боку відповідача факту будівництва адміністративного корпусу без отримання дозволу на виконання будівельних робіт з мотивів наявності у позивача відповідного дозволу, виданого до набрання чинності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Стосовно спорудження складу для сировини ПВХ зі збірних залізобетонних конструкцій та станції технічного обслуговування автотранспорту діючого підприємства суди попередніх інстанцій вказали на обґрунтованість доводів відповідача щодо виконання зазначених робіт без затвердженої у встановленому порядку проектної документації, у той же час вказали на недоведеність позиції відповідача щодо віднесення об'єкта будівництва саме до IV категорії складності.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

За приписами частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження наявності документів, які дають право на виконання будівельних робіт щодо будівництва адміністративного корпусу позивачем надано: дозвіл на виконання будівельних робіт №924/10 від 31 грудня 2010 року з будівництва першої черги заводу з виробництва профілю з ПВХ по вул. Радгоспній, 38-В у смт. В. Димерка, Броварського району, Київської області (а.с.26); позитивний висновок ДП «Укрдержбудекспертиза» комплексної державної експертизи по проекту «Перша черга заводу з виробництва профілю з ПВХ (пускового комплексу потужністю 16 т/добу) в смт. В. Димерка, Броварського району №10-00122-10/П від 29 грудня 2010 року; додаток до позитивного висновку №№10-00122-10/П від 29 грудня 2010 року, із відомостями про те, що такий висновок складався із урахуванням позитивних висновків: ДЗ «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція МОЗ України» від 10 серпня 2010 року №05.03.02-07/56183, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 14 жовтня 2010 року №15/1-22.07.10-00455, Управління нормативно-технічної роботи та ліцензування ГУ МНС України в Київській області державного пожежного нагляду України від 25 червня 2010 року №9/6/3426, Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки Київської області від 19 серпня 2010 року №4832, Територіального управління державної інспекції з енергозбереження по Київській області і м. Києву від 28 квітня 2010 року №10/П/15-1/018/1, Державного підприємства «Київський експертно-технічний центр Національного науково-дослідного інституту промислової безпеки» від 18 грудня 2009 року серії 09В №04-1610-14370. Вказано, що проект погоджений відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури райдержадміністрації (протокол від 07.10.2010 року №7); засвідчену копію листа відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Броварської районної державної адміністрації Київської області №986 від 15 березня 2011 року про відсутність заперечень щодо перенесення будівництва адміністративного корпусу до ІІ черги будівництва.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій щодо наявності у позивача документа, який дає право на виконання будівельних робіт щодо адміністративного корпусу, а саме - дозволу на виконання будівельних робіт; такий дозвіл, який, зважаючи на приписи Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є чинним до завершення будівництва, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо помилковості тверджень відповідача щодо здійснення позивачем відповідних будівельних робіт без отримання дозволу.

Щодо проведення будівельних робіт по спорудженню складу для сировини ПВХ, зі збірних залізобетонних конструкцій, дробилки та станції технічного обслуговування автотранспорту, що, за посиланням відповідача, є підставою для притягнення позивача до відповідальності за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах IV категорії складності, колегія суддів зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не спростовано факту відсутності затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації та оформлення документа, що дає право на виконання будівельних робіт.

У той же час, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо недоведеності з боку відповідача наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», з огляду на недоведеність з боку Інспекції належності об'єкта до ІV категорії складності.

Статтею 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

За нормами пункту 5 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №557 від 27 квітня 2011 року, до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом; у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Як встановлює пункт 7 вказаного Порядку під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об'єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об'єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Судами попередніх інстанцій в обґрунтування судових рішень зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Маядо» надано суду висновок експерта №25 за результатами будівельно-технічного дослідження від 20 листопада 2013 року, проведеного товариством «Центр правової допомоги «Правозахист», яким встановлено категорії складності відповідних об'єктів, щодо яких виник спір, а саме: для складу сировини (складського майданчика) - І, для дробилки (склад або сховища) - І, для станції технічного обслуговування - ІІ.

У той же час, судами зазначено, що відповідачем не доведено у встановленому законодавством порядку факту належності таких будівель до четвертої категорії складності. Так, Інспекція вказала на неможливість визначення категорії складності відповідних приміщень нею самостійно, натомість використала лист філії ДП «Укрдержбудекспертиза», який містить вірогідне припущення про можливу належність будівель до четвертої категорії складності, у той час як законодавство вимагає (за неможливості визначення категорії складності відповідачем самостійно) - проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не доведено факт належності відповідних будівель до четвертої категорії складності, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для застосування до позивача санкцій, передбачених абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності», у зв'язку з чим вказує на обґрунтованість позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області відхилити, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: