Справа № 22-а-11357/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Суханової Є.М.,

суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та відновлення пропущеного строку на звернення до суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовам, який мотивував тим, що він відноситься до категорії дітей війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» йому мало виплачуватися щомісячне підвищення до пенсії однак таке підвищення позивачу не виплачувалось. А тому просив визнати відмову в перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з боку відповідача протиправною, просив зобовязати відповідача нарахувати на його користь допомогу за 2006-2009.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо недонарахування виплат незаконними та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу починаючи з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року.

Відмовлено позивачу в задоволенні іншої частини позову.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивач, отримує пенсію, має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте позивачу таке підвищення відповідачем у 2006 - 2007 рр. не виплачувалось, а в 2008, та в 2009 році виплачувалося в значно меншому розмірі, що є порушенням права позивача на отримання встановленого законом підвищення до пенсії.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу, як дитині війни, відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року, протягом якого позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції статті, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.101 КАС України процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 14 серпня 2009 року, а відтак його право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком часу в один рік, що передує предявленню позову, з урахуванням позовних вимог.

Однак на вказану норму закону суд належної уваги не звернув.

Згідно з пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тому, враховуючи вимоги ст. 99 КАС України, положення Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню починаючи з 14 серпня 2008 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд правильно визначивши право позивача як дитини війни на отримання встановленого законом підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, не врахував процесуальний строк, протягом якого підлягають захисту порушені права позивача і невірно визначив період, протягом якого позивач має право на отримання підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанову Києво-Святошинського районного суду від 8 жовтня 2009 року необхідно змінити в частині строку нарахування і виплати підвищення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2009 року в частині строку нарахування і виплати підвищення змінити, зобовязавши управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як особі яка має статус дитини війни за період з 14 серпня 2008 року по грудень 2008 року з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді