Справа № 464/11319/14-а (2а/464/276/14)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"06" квітня 2016 р. м. Київ К/800/27613/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М.(доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі - УПФ) про зобов'язання призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за касаційною скаргою представника відповідача на судові рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2014 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати УПФ призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 18 квітня 2014 року з урахування періодів роботи на посаді газоелектрозварювальника з 2 травня 1990 року по 28 травня 2004 року до пільгового стажу за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Посилався на те, що має необхідних стаж роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2014 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 26 травня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії УПФ щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_4 на пільгових умовах. Зобов'язано зарахувати період роботи з 2 травня 1990 року по 28 травня 2004 року до пільгового стажу за списком №2 та призначити пенсію з 18 травня 2014 року.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові. Вказує на те, що судами не повно з'ясовані обставини справи, в тому числі щодо звернення в належний спосіб за призначенням пенсії.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, касаційний розгляд здійснено у порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Згідно із пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених посадах.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону(частина четверта статті 13 Закону № 1788-XII).

За правилами статті 100 вище згаданого Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Комплексний аналіз вище згаданих норм дає підстави до висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є:

- встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2;

- зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці повний робочий день;

- документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці.

Судом першої інстанції в порушення вимог цього Закону та положень, передбачених пунктом 1 частини першої статті 161 КАС України, належним чином не перевірено чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Зокрема, судом не зазначено, на підставі яких фактичних обставин доведено, що до пільгового стажу необхідно зарахувати періоди роботи з 2 травня 1990 року по 28 травня 2004 року на посаді електрозварника в БУ УВС, МП «Апекс БУ», БУ при УВС, БД при УМВСУ, ТОВ ВКФ «Кремінь», ЛМКП «Львівтеплоенерго». Не перевірено чи з 1992 року проводилася атестація робочого місця, на якому працював позивач, хоча відповідно до положень Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації робочого місця полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. Документи, які підтверджують результати атестації робочого місця можуть бути: картка умови праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або додатком такого витягу.

Аналізуючи вказані норми Закону, Верховний Суд України в постанові від 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14) зазначив, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Аналогічний висновок застосування норм матеріального права міститься і в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Виходячи з положень наведених норм, слід прийти до висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Апеляційний суд порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції, не виправив, доводи, викладені в апеляційний скарзі, належним чином не перевірив, тому попередні судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи), з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до частини першої статті 220 КАС України позбавлений права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

При новому розгляді врахувати положення вище згаданих нормативних актів, судові рішення Верховного Суду України, які відповідно до абзацу другого частини першої статті 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, та на підставі зібраних і досліджених доказів вирішити спір.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова задовольнити частково.

Скасувати постанову Сихівського районного суду міста Львова від 19 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман