Справа № 379/141/15-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м. Київ К/800/38136/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу держаної влади та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу держаної влади та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними рішення управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо відмови у перерахунку та видачі йому довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 02.08.1986 року по 10.08.1986 року за його заявою від 26.09.2014 року;

- зобов`язати управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести перерахунок та видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження відповідно до маршрутного листа за період з 02.08.1986 року по 10.08.1986 з урахуванням:

а) посадового окладу в подвійному розмірі та кратності відповідно до зони небезпеки (ІІІ зона небезпеки), (посадовий оклад - 145 крб.);

б) оплата за роботу в зоні відчуження у вихідні дні в подвійному розмірі та кратності 4 (3 та 10 серпня 1986 року, була неділя, );

в) премії в розмірі 100 крб.;

г) підвищення посадового окладу на 15 % за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним рішення-відповідь управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 14.10.2014 року № 66-А щодо відмови в перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 02.08.1986 року по 10.08.1986 ОСОБА_1 .

Зобов`язано управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02.08.1986 року по 10.08.1986 року та видати відповідну довідку для пред`явлення її до органів Управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії з урахуванням: посадового окладу в подвійному розмірі та кратності 4 (чотири) відповідно до зони небезпеки (ІІІ зона небезпеки), (посадовий оклад -145 крб.); доплати за роботу в зоні відчуження у вихідний день (03, 10 серпня 1986 року ) - в подвійному розмірі; премії в розмірі 100 крб. та підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року апеляційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області було залишено без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року без змін.

У касаційній скарзі управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити касаційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року без змін.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, заперечення на неї, рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, є інвалідом ІІ групи із захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Згідно із довідкою, виданою Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, за роботу в населеному пункті м. Прип`ять з 02.08.1986 року по 10.08.1986 року позивачу виплачена заробітна плата в сумі 210,46 крб. з урахуванням коефіцієнта 5.

26.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до управлінням державної служби охорони при управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з письмовою заявою провести перерахунок заробітної плати за період виконання службових обов`язків в зоні відчуження в зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС відповідно до маршрутного листа та видати йому довідку про підвищену заробітну плату відповідно до законодавства, так як довідка видана 14.07.2014 року не відповідає вимогам законодавства і при перерахунку пенсії значно занижує її розмір.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно із пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Після аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 року Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів:

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 07.05.1986 року № 524-156;

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 року № 655-195;

- постанови Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11.05.1986 року № 0130, від 17.05.1986 року № 0149, від 30.06.1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в 4-, 3- і 2-кратному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 (абзац 4 підпункт 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07.05.1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986 року № 524-156.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 року № 136с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Не передбачено преміювання та оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні, і наказом МВС СРСР від 19.03.1984 року № 090.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач при зазначенні у довідці відомостей про розмір заробітної плати позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, але судами допущено помилку в застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області задовольнити.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 06.07.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2015 року скасувати.

Ухвалити нову постанову

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз