Справа № 818/2183/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/304/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Власенкова Т.В.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2014

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014

у справі № 818/2183/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікс»

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

В судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Вікс» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2014 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2014 № 1551/18-19/15-02/32603176, в якому встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Вікс» занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду за грудень 2013 року на суму 38 533,00 грн., за січень 2014 року на суму 8412,00 грн. Крім того, підприємством завищено від'ємне значення різниці поточного звітного періоду, яке буде зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного періоду податкової декларації по ПДВ за січень 2014 року на 180 432,00 грн., а також встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за січень 2014 року на 1 281 667,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем 27.05.2014 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №/28682 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 58 681,00 грн.;

- № /28681 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 281 667,00 грн. та визначення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 320 417,00 грн.;

- № /28685 про зменшення розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 180 432,00 грн.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Сумській області № 10958/10/18-28-10-03-04-122/14/159 ск. від 22.07.2014 «Про результати розгляду первинної скарги» були залишені без змін зазначені вище податкові повідомлення-рішення та збільшено завищення розміру від'ємного значення сум податку на додану вартість, визначене в податковому повідомленні-рішенні № /28685 від 27.05.2014 на 31 743,00 грн., збільшено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет, визначену у податковому повідомленні-рішенні № /28682 від 27.05.2014 на 300 грн.

На підставі пункту 58.2 ст.58 Податкового кодексу України, ДПІ у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.08.2014 №/41689 про зменшення розміру залишку від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 31 743,00 грн. та від 08.08.2014 № /41687 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 375,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про задоволення позову, враховуючи наступне.

Згідно з п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, здійснення платником податків операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення за митну територію України) та послуг є підставою для віднесення сум податку до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті.

Згідно з п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України, дохід від операційної діяльності визначається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента, тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або від окремих операцій встановлюються положеннями цього кодексу.

Пунктом 137.1 ст.137 ПК України визначено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар, а згідно з п.138.4 ст.138 цього ж Кодексу витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що в період з 14.12.2013 до 28.12.2013 позивач здійснив поставку сої врожаю 2013 року в кількості 1991,73 тн на адресу Bunge SA (Швейцарія) за контрактом №Р109100 від 22.10.2013. Вартість реалізованого на експорт товару на адресу компанії Bunge SA (Швейцарія) за вказаним контрактом складає в загальній сумі 8 250 327,00 грн. за ціною, розрахованою та визначеною за нульовою ставкою відповідно до приписів п.п.195.1.1 п.195.1 ст.195 ПК України.

Також, у судовому порядку було встановлено, що попередньо позивачем були проведені операції з придбання у постачальників ТОВ АФ «Довіра 2008», ТОВ «Компанія «Мелагрейн», ТОВ «Компанія Грано СВ», ТОВ «Грейн Інновейшен Системз» сої, її транспортування та зберігання за період з 01.12.2013 до 31.01.2014. При цьому, загальна сума витрат становить 9 246 522,10 грн. з ПДВ, та, відповідно, загальна сума витрат без врахування ПДВ становить 7 705 505,16 грн.

Таким чином, судами встановлено, що дохід від проведеної експортної операції становить 544 821,84 грн. (8 250 327,00 грн. - 7 705 505,16 грн.)

Акт перевірки та рішення Головного управління Міндоходів у Сумській області №10958/10/18-28-10-03-04-122/14/159 ск. від 22.07.2014 «Про результати розгляду первинної скарги» містять висновок щодо збитковості експортної операції внаслідок врахування суми податку на додану вартість при визначенні розміру витрат по придбанню товару.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що у зв'язку з веденням господарської діяльності платником податку здійснюються операції, кінцевим результатом яких є отримання прибутку, але здійснюються вони на його власний ризик.

Таким чином, при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції.

Операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту оподатковуються за нульовою ставкою (пп. «а» пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК України).

Згідно положень п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Проте, відповідачем не встановлено та не доведено застосування позивачем цін, що є нижчими за звичайні, а посилання відповідача, що операції позивача є збитковими, оскільки сума реалізації товару за контрактом з нерезидентом менше суми придбання товару, що призвело до завищення податкового кредиту та заниження податку на додану вартість є помилковими, оскільки вказані розрахунки зроблені з урахуванням вартості придбання продукції, його транспортування та зберігання разом з податком на додану вартість.

За наведених обставин, у відповідача були відсутні підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль