Справа № 813/162/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року № 813/162/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванес Х.О.,

позивач - не прибула,

представник відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Львівській області), у якому просить суд:

"- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні мені дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за адресою: територія Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області викладеної у листі від 30.11.2015 № 31-11 470/0-627/25-15;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути моє клопотання від 01.11.2015 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Верхньобілківської сільської ради (на північний-захід від села Верхня білка), Пустомитівського району, Львівської області."

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Верхньобілківської сільської ради, позивачу відмовлено з покликанням на відсутність погодження Верхньобілківської сільської ради. Зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Вважає відмову ГУ Держземагентства протиправною та такою, що порушує її права.

Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду клопотання від 11.04.2016, в якому позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України. Зазначає, що у викопіюваннях з кадастрової карти вказано місце розташування земельної ділянки - у межах населеного пункту с. Верхня Білка, а також дана земельна ділянка повністю лежить у прибережній захисній смузі р. Білка. Також, відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, угіддями (форма 6-зем) з'ясовано, що форма власності земельної ділянки на яку претендує ОСОБА_2 - комунальна. Стверджує, що з урахуванням статей 12, 122 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян на території сіл, селищ, міст належить до повноважень відповідних сільських, селщних та міських рад.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 01.11.2015 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП з землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Верхньобілківської сільської ради (на північний захід від села Верхня Білка) Пустомитівського району Львівської області.

До клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копію паспорта, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у державному у державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30.11.2015 № 31-11470/0-627/25-15, в якій повідомлено, що відповідно до доручення віце - прем'єр міністра України від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 ГУ Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. У зв'язку з відсутністю погодження Верхньобілківської сільської ради, позивачу було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України.

Вважаючи підставу для відмови незаконною та такою, що порушує конституційне право на отримання земельної ділянки у власність, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету міністрів України, дорученнями Прем'єр - міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, наказами державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, дорученнями голови Держгеокадастру України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, тощо.

Статтею 21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та Законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини і громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце - прем'єр - міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вищевказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 ", зокрема - рішення колегії Держземагентства України № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Також, дорученням голови Львівської обласної державної адміністрації від 10.02.2015 № 13/0/6-15, з метою налагодження взаємодії ГУ Держземагентства у Львівській області та органами місцевого самоврядування, із врахуванням наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України", а саме п. 3 зобов'язано ГУ Держземагентства у Львівській області забезпечити обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Згідно з ст. 12 ЗК України та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільських, селищних, міських раду галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Судом встановлено, що ГУ Держземагентства у Львівській області при розгляді клопотання ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦП з землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Верхньобілківської сільської ради звернулось до голови Верхньобілківської сільської ради з запитом "Про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

У відповіді Верхньобілківської сільської ради від 16.11.2015 № 189 повідомлено, що клопотання ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки запропонована ОСОБА_2 земельна ділянка є землями приватної власності (земельні паї).

Крім того, відповідачем скеровано до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області запит від 10.11.2015 № 23-13-0.5-9364/19-15 про надання інформації щодо форми земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_2 та будь які документи, які підтверджують приватну форму власності.

Однак, у наданій Відділом Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області листом від 17.11.2015 № 22- 1315-0.5-4449/2-15 інформації повідомляється, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, належить до державної форми власності - землі запасу.

З огляду на вказані розбіжності відповідачем було повторно скеровано запити до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області від 09.03.2016 № 23-13-0.7-3813/2-16, а також до Верхньобілківської сільської ради від 18.03.2016 № 0-13-0.7-4375/2-16 про надання інформації щодо земельної ділянки, яка пропонується позивачем для відведення.

Відділом Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області листом від 18.03.2016 № 22-1315-0.5-1379/2-16 повідомлено, що відповідно до проекту землеустрою щодо зміни межі с. Верхня Білка, який затверджено рішенням Пустомитівської районної ради від 23.06.2015 № 603 та довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, угіддями (форма 6-зем) було з'ясовано, що форма власності земельної ділянки на яку претендує ОСОБА_2 - комунальна.

Згідно з листом Верхньобілківської сільської ради від 18.03.2016 № 42, клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не підлягає задоволенню, оскільки у викопіюваннях з кадастрової карти вказано місце розташування земельної ділянки - у межах населеного пункту с. Верхня Білка, а також дана земельна ділянка повністю лежить у прибережній захисній смузі р. Білка.

Суд звертає увагу, що згідно пп. 12 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема розпоряджається землями держаної власності сільськогосподаррського призначення, в межах визначеих Земельним кодексом України.

Крім того, ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян на території сіл, селищ, міст належить до повноважень відповідних сільських, селщних та міських рад.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області не може видавати дозволи на розробку проекту землестрою щодо земель комунальної власності, а отже відмова ГУ Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою на підставі ч. 7 ст. 118 ЗК України, є правомірною.

Суд також звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись із відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до належного суб'єкта владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких необхідно відмовити.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняються від сплати судового збору позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки, позивач згідно з посвідченням Серії Б № 013966 відноситься до категорії 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.