Справа № 802/1162/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 квітня 2016 р. Справа № 802/1162/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича

суддів: Дончика Віталія Володимировича
Слободонюка Михайла Васильовича

за участю:

секретаря судового засідання: Коляденка Олександра Леонідовича

позивача: Гармідера В.В.

представника позивача: Воронцової О.В.

представників відповідачів: Літвіна С.М., Чубенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України

про: визнання дій неправомірними, скасування наказів про звільнення, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці, Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, скасування наказів про звільнення, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2013р. № 134 в частині звільнення з військової служби у запас за пунктом «в» (за віком) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підполковника ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління є протиправним. Так, рапорт на звільнення ним було написано під примусом та тиском з боку його прямого начальника. Також при його звільненні відповідачем порушено вимоги Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. А саме звільнено з військової служби у запас за п. «в» (за віком), в той час як граничного віку перебування на військовій службі позивач мав досягнути 11.06.2016 р. Також перед звільненням не було проведено бесіди, за результатами якої складається аркуш бесіди, який відсутній в матеріалах особової справи. Крім того, не проведено заходів щодо уточнення даних про проходження військовослужбовцем військової служби та не доведено інформацію про розраховану вислугу років військової служби під підпис перед оформленням документів для звільнення.

Також позивач зазначає, що наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного квартирно-експлуатаційного управління від 06.09.2013р. № 130 (по стройовій частині) щодо виключення із списків особового складу КЕВ м. Вінниці підполковника ОСОБА_1 виданий на підставі наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2013р. № 134 є протиправними. В зв`язку з чим позивач просить скасувати вищезазначені накази та поновити його на військовій службі на посаді начальника КЕВ м. Вінниці з 06.09.2013 р. та зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.09.2013р. по день винесення рішення судом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача (КЕВ м. Вінниці) проти адміністративного позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вважає, що ОСОБА_1 було правомірно звільнено з військової служби в запас за п. «в» (за віком) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Оскільки, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено граничний вік перебування на військовій службі для військовослужбовців старшого офіцерського складу, зокрема підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років ( ОСОБА_1 на день звільнення виповнилось 47 років), то на прохання військовослужбовця, його може бути звільнено з підстав, передбачених п. «в» ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якщо до досягнення встановленого граничного віку його перебування на військовій службі залишилося п`ять і менше років.

Також представником КЕВ м. Вінниці зазначено, що права та інтереси позивача не було порушено, так як відповідно до вимог чинного законодавства з ним була проведена бесіда як тимчасово виконуючим обов`язки начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Кушликом Р.О. так і начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ Грузинською Я.О.

Представник відповідача (Міністерства оборони України) проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача (Західного квартирно-експлуатаційного управління) в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 має військове звання підполковника, проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління. Відповідно до п. 3 контракту, він укладений до досягнення граничного віку перебування на військовій службі до 11.06.2016 р.

На підставі рапорту підполковника ОСОБА_1 від 29.07.2013 р. в Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні підготовлено подання на звільнення з військової служби від 09.08.2013р.

В матеріалах справи міститься подання на звільнення ОСОБА_1 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління ОСОБА_2 від 09.08.2013р., в якому зазначено, що 29.07.2013р. ОСОБА_2 особисто проведена бесіда з позивачем з питання звільнення його за віком. В поданні на звільнення за підписом ТВО начальника Західного тер КЕУ Кушлика Р.О. зазначено, що ОСОБА_1 (офіцер) з розрахунком вислуги років на пенсію, правами і пільгами по звільненню ознайомлений, претензій не має.

На підтвердження проведення бесіди з ОСОБА_1 надано завірену копію аркушу бесіди від 17.07.2013 р., де вказано, що бесіда була проведена ОСОБА_3 в присутності громадянина ОСОБА_4 та інженера з охорони праці КЕВ м. Вінниці ОСОБА_5 . В аркуші бесіди також вказано, що позивач відмовився підписувати аркуш бесіди.

Також в справі наявні висновок Ради офіцерів Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 09.08.2013 р. за підписом голови Ради офіцерів Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Черних І.Л. про доцільність звільнення позивача та висновок прямих начальників за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного КЕУ ЗСУ ОСОБА_3 від 12.08.2013р., в якому клопочуть про звільнення позивача.

Як встановлено судом, відповідно до наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2013 р. №134 звільнено з військової служби у запас за пунктом "в" ч. 6 ст. 26 "Про військовий обов`язок і військову службу" ОСОБА_1 начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці.

На підставі наказу ТВО начальника Західного квартирно-експлуатаційного управління від 06.09.2013 р. №130 (по стройовій частині) позивача виключено із списків особового складу КЕВ м. Вінниці.

Однак в подальшому, позивач в своїх рапортах від 15.08.2013 р., адресованому ТВО Західного ТКЕУ Кушлику Р.О. та від 19.08.2013р., адресованому ОСОБА_3 , зазначив, що знаходячись на лікуванні у ВМКЦ Центрального регіону у м. Вінниці 17.07.2013 р., після розмови із ОСОБА_3 , в нервовому стресі він написав рапорт на звільнення з лав ЗСУ за віком. В даному рапорті число, місяць та рік, коли він був написаний, а також дати, з якої позивач клопотав своє звільнення ним не зазначалось. Намірів стосовно реалізації цього рапорту не було і не має. Позивачем особисто до його безпосереднього начальника, ТВО начальника Західного територіального КЕУ Кушлика Р.О. не надавався. Крім того, у рапорті від 19.08.2013 р. ОСОБА_1 просить у разі виявлення рапорту на звільнення вважати його недійсним.

На адресу позивача Західним квартирно-експлуатаційним управлінням за № 303/23/з/2644 від 03.09.2013 р. та Головним квартирно-експлуатаційним управлінням за № 303/7/1/562 від 05.09.2013 р. направлено листи, де зазначено про неможливість задоволення його прохання, оскільки наказом заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2013р. №134 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці.

Також відповідно до ст. 65 КАС України в судовому засіданні було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_6 (інженер КЕВ м. Вінниці) пояснила, що ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , після її прибуття в КЕВ м. Вінниці, перед тим як зайти в кабінет до позивача повідомила, що вона вперше в КЕВ м. Вінниці і зі всіма має бажання зустрітись, але спочатку їй необхідно поспілкуватись з ОСОБА_1 . Після розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_1 колектив КЕВ запросили в кабінет і в першу чергу ОСОБА_3 повідомила всім про те, що позивач написав рапорт про звільнення.

Свідок ОСОБА_7 (директор будівельних фірм «Іжва» та «Стожари») виконував ремонтні роботи у військовому санаторії. В цей час в санаторії лікувався позивач, де ОСОБА_7 його зустрів. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_7 , щоб він прийшов 17 липня 2013 року і він видасть ОСОБА_7 акти виконаних робіт, які зберігаються в сейфі кабінету позивача.

ОСОБА_8 (начальник військово-медичної служби Військово-медичного центру ВПС). В судовому засіданні пояснив, що 17 липня 2013 року разом з ОСОБА_7 був у КЕВ м. Вінниці, вони під`їхали близько 12 години. Вказав, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбувалась розмова на підвищених тонах, в якій зокрема йшла мова про звільнення.

ОСОБА_9 (на даний момент не працює). по даній справі повідомив, що ОСОБА_3 погрожувала ОСОБА_1 звільненням, говорила, що на його місце є вже кандидатура.

ОСОБА_10 головний бухгалтер КЕВ м. Вінниці (на момент дачі свідчень перебувала в декретній відпустці) пояснила, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , її помічник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були присутні в кабінеті, коди до нього зайшли ОСОБА_10 та інші працівники КЕВ м. Вінниці. Їм було повідомлено про те, що в ході спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 вони дійшли спільної думки про звільнення позивача за строком служби. Все це відбувалось в середині липня 2013 року. На питання ОСОБА_1 щодо зазначення в письмових поясненнях ОСОБА_3 дати 29.07.2013р., ОСОБА_10 зазначила, що у КЕВ м. Вінниці є журнал відряджень, в якому видно, коли ОСОБА_3 перебувала у відрядженні в м. Вінниці.

Свідок ОСОБА_11 (інженер) вказав, що ОСОБА_3 на нараді сказала, що за результатами їхньої бесіди з ОСОБА_1 позивач прийняв рішення і написав рапорт на звільнення. І на цій же нараді ОСОБА_3 представила нового начальника КЕВ м. Вінниці Касьяна В.В.

ОСОБА_5 (на момент звільнення позивача працював інженером з охорони праці) при дачі показань зазначив, що після бесіди позивача з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 написав рапорт на звільнення. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підписали аркуш бесіди, що була проведена з позивачем. Також ОСОБА_5 повідомив про те, що на час приїзду ОСОБА_3 було заборонено впускати та надавати перепуски стороннім особам в приміщення КЕВ м. Вінниці.

Крім того, ОСОБА_3 в письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи зазначила, що 17.07.2013р. вона як ТВО Головного КЕУ ЗС України спільно із в.о. заступника начальника Головного КЕУ ЗС України Галстяном Авагімом Рашидовичем з метою проведення перевірки фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Вінниці прибула до КЕВ м. Вінниці.

Через деякий час після прибуття ОСОБА_3 до КЕВ м. Вінниці прибув і начальник КЕВ м. Вінниці ОСОБА_1 та повідомив про свій намір звільнитись із займаної посади та із Збройних Сил України. По закінченню бесіди ОСОБА_1 власноручно у присутності ОСОБА_3 написав рапорт на звільнення та вручив його ОСОБА_3 як своєму безпосередньому керівнику. При цьому на ОСОБА_1 ні моральний ні фізичний тиск не чинився, рапорт на звільнення був написаний добровільно.

Визначаючись щодо позовних вимог, колегія суддів зважає на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Пунктом «в» частини 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" граничний вік перебування на військовій службі встановлюється, зокрема, для військовослужбовців старшого офіцерського складу - майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років.

Частиною 9 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовослужбовці, які набули права на пенсію за вислугу років, а також ті, що є ветеранами війни або учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і до досягнення встановленого граничного віку їх перебування на військовій службі залишилося п`ять і менше років, на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в" частин шостої та сьомої цієї статті.

Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.

Згідно п. "а" ст. 17 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Так, враховуючи те, що на час звільнення позивачу було 47 років, тобто до досягнення визначеного законом граничного віку перебування на військовій службі залишалось три роки, відповідачами, на підставі рапорту позивача про звільнення його було звільнено з військової служби у запас.

В силу положень ст. 27 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і які не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в районних (міських) військових комісаріатах та відповідних органах інших військових формувань.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, регулюються Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153 (далі - Положення № 1153).

Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009р. № 170 (далі - Інструкція № 170) визначено механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Відповідно до пп. 2 п. 35 Положення № 1153 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення): за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "д" і "з" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 12 вказаного Положення визначено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 34 Положення № 1153 передбачено, що контракт припиняється (розривається), зокрема, у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового розірвання контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Згідно з п. 233 Положення № 1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення № 1153 передбачено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Приписами п. 235 Положення № 1153 передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, за їх бажанням можуть не направлятися на обстеження військово-лікарською комісією в разі: звільнення у зв`язку із закінченням строку контракту; досягнення граничного віку перебування на військовій службі, якщо вони мають право на максимальну пенсію; досягнення граничного віку перебування в запасі, якщо вони мають право на пенсію за вислугу років; звільнення за сімейними обставинами або з інших поважних причин.

Відповідно до п. 236 Положення № 1153 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Відповідно до п.п. 2 п. 12.7 Інструкції №170 бесіда з питань звільнення проводиться: зокрема з молодшими та старшими офіцерами до підполковника включно: у військовій частині - командиром військової частини; в управлінні з`єднання та в територіальному управлінні - відповідним командиром з`єднання, армійського корпусу (повітряного командування), начальником управління або їх заступниками; в управлінні оперативного командування, органах військового управління і командуваннях видів Збройних Сил України - начальником відповідного структурного підрозділу, заступником командувача чи керівника органу військового управління; у структурних підрозділах Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України - керівниками структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України

Пунктом 12.7 Інструкції № 170 передбачено, що бесіда проводиться перед направленням документів на звільнення військовослужбовця. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці кадрових, юридичних, фінансових органів тощо.

Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для військового комісаріату стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та військовий комісаріат для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань.

У разі коли під час бесіди виникли питання, які не можуть бути вирішені на місці, на адресу відповідної посадової особи чи органу військового управління надсилається запит з необхідними матеріалами і довідками.

Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди.

Абзацами 3-4 п. 241 Положення № 1153 передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу 20 і більше років, у тому числі у пільговому обчисленні, та позитивно характеризуються по службі, а також тим, які мають особливі заслуги перед Україною, незалежно від вислуги років у разі звільнення в запас або у відставку за рішенням посадових осіб, які здійснюють звільнення, може бути надано право носіння військової форми одягу.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Для військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку, які позитивно характеризувалися під час проходження військової служби, організовуються урочисті проводи: звільнених командирів (начальників) військових підрозділів, військових частин і з`єднань - із шикуванням особового складу; інших звільнених військовослужбовців - на загальних зборах військової частини.

Відповідно до п. 242 Положення № 1153 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням (п. 243 Положення №1153).

В судовому засіданні позивач, зокрема, вказував на те, що дата підписання рапорту ним не зазначалась та бесіда не проводилась, однак суд зауважує, що сам факт написання рапорту про звільнення та передання його ОСОБА_3 позивачем не заперечувався, а за результатами судового розгляду встановлено, що рапорт було подано 17.07.2013 р. Також суду було надано завірену копію аркушу бесіди з позивачем. В свою чергу позивач наполягав на витребуванні оригіналу вказаного аркушу. Судом неодноразово вживались заходи щодо витребування оригіналу вказаного документа, однак з незалежних від суду причин аркуш бесіди не був наданий. На думку суду не надання оригіналу аркуша бесіди не свідчить про те, що така бесіда не проводилась.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача на те, що рапорт про звільнення ним був складений під тиском з боку ОСОБА_3 , оскільки надані свідками покази не підтверджують застосування психологічного чи фізичного тиску до позивача.

Що стосується не ознайомлення позивача з розрахунком вислуги років, складеного 29.07.2013 р., то суд зауважує, що в ході судового розгляду позивач не висловлював зауважень з приводу самого розрахунку.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15.08.2013р. № 134 в частині звільнення з військової служби у запас за пунктом «в» ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за віком) підполковника ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного квартирно-експлуатаційного управління від 06.09.2013р. №130 (по стройовій частині) щодо виключення із списків особового складу КЕВ м. Вінниці підполковника ОСОБА_1 , а отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню і вимоги про поновлення на військовій службі на посаді начальника КЕВ м. Вінниці та про зобов`язання КЕВ м. Вінниці нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.09.2013 р. по день винесення рішення судом.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя: Вергелес Андрій Валерійович

Судді: Дончик Віталій Володимирович

Слободонюк Михайло Васильович

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар