Справа № 826/23637/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 квітня 2016 року 08:15 справа №826/23637/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Дарї Іванівни
треті особи1. ОСОБА_3 2. ОСОБА_4 3. Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк"
прозобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Дарї Іванівни, в якому просить: 1) зобов'язати відповідача зняти іпотеку за договором іпотеки від 26 червня 2008 року, зареєстровану 26 червня 2008 року відповідачем в реєстрі за №2557 з садового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 150,70 м2, і з земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, площею 0,088 га, що знаходиться за адресою Київська обл., Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, с/т "Левада", що належать на праві власності позивачу; 2) зобов'язати відповідача зняти внесені 26 червня 2008 року відповідачем до державного реєстру заборони за №2558 і за №2559 з садового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 150,70 м2, і з земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, площею 0,088 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою Київська обл., Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, с/т "Левада", що належать на праві власності позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/23637/15 та призначено, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_3.), ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа 2, ОСОБА_4.) та Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі по тексту - третя особа 3, ПАТ "Універсал Банк").

В судовому засіданні 15 лютого 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник третьої особи 3 проти задоволення адміністративного позову заперечив; представники відповідача та третіх осіб 1 та 2 до суду не прибули, у зв'язку із чим; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_3 26 червня 2008 року укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL5554, за умовами якого банк зобов'язався надати останньому кредитні послуги в рамках ліміту, що дорівнює 125 000,00 доларів США з терміном повернення до 01 червня 2028 року.

Відповідно до додаткової угоди від 31 липня 2008 року №ВL7694/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг ОСОБА_3 отримав в кредит кошти в сумі 55 000,00 доларів США з терміном повернення до 01 липня 2023 року та зі сплатою 15,45% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним договором про надання кредитних послуг 26 червня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_1 який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 лютого 2008 року, та земельну ділянку, площею 0,088 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на якій розташований садовий будинок та яка належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2015 року, вирішено: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за додатковою угодою №ВL7694/К-1 від 31 липня 2008 року, укладеною між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 в розмірі 232 617,44 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 26 червня 2008 року, а саме садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок, площею 0,088 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за вищевказаною адресою, та які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Визначено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року по справі №372/3142/14-ц, рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2015 року скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач, посилаючись на мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року, якою зазначено: "На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 виконав умови договору в частині погашення боргу в повному обсязі; за таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову необхідно скасувати, та відмовити позивачу в позові, оскільки борг погашено повністю", як на підставу для зняття з іпотеки будинку і земельної ділянки, звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., якою просила внести до відповідних державних реєстрів відповідної інформації про зняття іпотеки за договором іпотеки від 26 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. і зареєстрованого в реєстрі за №2557 та зняти внесені останньою 26 червня 2008 року до Державного реєстру заборони №2558 і №2559, а саме зняти іпотеку з садового будинку АДРЕСА_1

Листом від 09 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. відмовлено позивачу у знятті заборон та іпотеки, з огляду на відсутність рішення суду, в якому в резолютивній частині буде пряма вказівка на зняття заборони та іпотеки з адресою об'єктів, номерами заборони та іпотеки. Крім того, відповідачем зазначено, що 08 вересня 2015 року останньою отримано заяву-повідомлення від ПАТ "Універсал Банк", в якому повідомляється, що зобов'язання ОСОБА_3 за Генеральним договором про надання кредитних послуг №5554 від 26 червня 2008 року не виконані, заборгованість становить 32 003,60 доларів США, відповідний позов про стягнення заборгованості розглядається Солом'янським районним судом міста Києва у справі №760/11521/15-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року №22-ц/780/3428/15 оскаржується в касаційному порядку.

Позивач вважає таку відмову протиправною, посилаючись на рішення Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015, яким встановлено факт погашення боргу ОСОБА_3, як на підставу для зняття з іпотеки будинку і земельної ділянки.

Відповідач та треті особи письмових заперечень проти позову до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

За визначенням статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Абзацом другим частини першої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 (ведення реєстраційних справ щодо об'єктів нерухомого майна) і 6 (видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно).

Абзацом першим пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок) передбачено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Отже, наведеними нормами законодавства нотаріуса наділено повноваженнями здійснювати державну реєстрацію прав у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно (частина 2 зазначеної статті).

Статтею 74 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Аналогічні норми закріплені також у підпункті 5.1 пункту 5 глави 15 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, яким передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

кредитора про погашення позики;

про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою;

про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт;

про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

про відчуження майна, переданого під виплату ренти;

за рішенням суду;

в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 5.2 пункту 5 глави 15 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника.

Згідно статті 537 Цивільного кодексу України, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі:

1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку;

3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Суд зазначає, що доказів, які б підтверджували наявність підстав для зняття заборони відчуження заставленого майна позивачем не надано.

Крім того, судом встановлено, що у вересні 2015 року ПАТ "Універсал Банк" звернулось до суду з позовом, в якому просило з метою погашення заборгованості ОСОБА_3 за додатковою угодою №BL 7694/К-1 від 31 липня 2008 року у розмірі 32 003,60 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 06 червня 2008 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року у справі № 372/3785/15-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки 25 серпня 2015 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду Київської області у справі між тими ж сторонами про той самий предмет з тих самих підстав відмовлено.

Враховуючи, що позивачем не подано документів, які відповідають вимогам, встановленим законом та дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують та у зв'язку з процесом розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 06 червня 2008 року, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача зняти іпотеку за договором іпотеки від 26 червня 2008 року, зареєстровану 26 червня 2008 року в реєстрі за №2557 та зобов'язання відповідача зняти внесені 26 червня 2008 року до державного реєстру заборони за №2558 і за №2559.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість дій щодо відмови у знятті з іпотеки спірного нерухомого майна з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко