Справа № 2а-8637/11 (6а/335/4/15)
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Київ К/800/38382/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Тракало В.В. , Мойсюк М.І. , розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області з вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р. адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття рішення про нарахування та виплату надбавки ОСОБА_2 у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_2 надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі 20 відсотків від посадового окладу з 01.05.2011р. з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2014р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011 р.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2015р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015р., заяву позивача про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подану в порядку ст. 267 КАС України, повернуто заявнику з мотивів того, що у заяві відсутня інформація про перебування виконавчого листа на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби та про хід виконавчого провадження.

У касаційній скарзі позивач з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущених судами, просить попередні судові рішення скасувати і направити заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р. задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття рішення про нарахування та виплату надбавки позивачу у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 20 відсотків від посадового окладу з 01.05.2011 р. з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2014р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011 р.

13.10.2014р. позивачем був отриманий виконавчий лист №2-а-8637/11 та направлено для виконання до управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області.

Листом від 29.12.2014р. №1036/Б-9 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_2, що згідно Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014р. №440 (набрала чинності 23.09.2014р.), дія якого поширюється на рішення судів, які видані або ухвалені до 01.01.2013р., після отримання копії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р. №2а-8637/11 та повідомлення від управління ДВС ГУ юстиції в Запорізькій області направило довідку про здійснення нарахування на рішення суду, вважаючи, що таким чином у повному обсязі виконало рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р.

06.01.2015р. позивач направив до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заяву про відкриття виконавчого провадження.

Повертаючи заяву, подану відповідно до ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України особа, суд першої інстанції дійшов висновку, що така заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у заяві відсутня інформація про перебування виконавчого листа на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби та про хід виконавчого провадження, оскільки, відповідно до листа ГУ ПФУ України в Запорізькій області від 29.12.2014р., рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р. виконано у повному обсязі.

З такими висновками колегія суддів касаційної інстанції погодитися не може, оскільки такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України особа - позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Як видно із абзаців 3, 5 заяви позивача, поданої суду 14.01.20115р. в порядку ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_2 надано інформацію про пред'явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, судами помилково зроблено висновок про відсутність необхідної інформації у заяві та наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки оскаржені судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, такі рішення підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015р. про залишення апеляційної скарги без руху з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Мойсюк М.І.

Тракало В.В.