Справа № 653/2102/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2016 р. м. Київ К/800/50694/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши у попередньому розгляді адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі № 653/2102/14-а за позовом споживчого товариства "Генічеське споживче товариство "Нова Кооперація" до Генічеської міської ради Херсонської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Споживче товариство "Генічеське споживче товариство "Нова Кооперація" звернулося в суд з позовом до Генічеської міської ради Херсонської області про визнання незаконними дій відповідача щодо прийняття рішення №411 від 25.04.2012 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0012 га за адресою АДРЕСА_1 для розміщення ларька" та скасування даного рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у відповідача не було правових підстав приймати рішення про затвердження технічної документації на земельну ділянку та передавати її у власність ОСОБА_4, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні позивача, а тому оскаржуване рішення порушує права товариства.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов задоволено: визнати незаконними дії відповідача щодо прийняття рішення №411 від 25.04.2012 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0012 га"; скасовано рішення відповідача №411 від 25.04.2012 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0012 га.".

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, рішенням Генічеської міської ради № 60 від 21.02.1996 року Генічеській районній споживчій спілці надано у постійне користування земельну ділянку, загальною площею 2,71 га, що розташована в АДРЕСА_1, у зв'язку з чим 22.03.1996 року спілці наданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ХС, зареєстрований в книзі записів Державних актів на право постійного користування землею №37 від 22.03.1996 року.

Також судами попередніх інстанцій зазначено, що під час розгляду господарської справи в Вищому господарському суді України (постанова Вищого господарського суду України від 20.05.2015 року) було встановлено, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 року у зв'язку з проведенням реорганізації 30.01.1997 року Генічеську районну споживчу спілку реорганізовано у Генічеське районне споживче товариство Херсонської облспоживспілки, яку визнано правонаступником первинної організації, у тому числі з питань землекористування. На підставі протоколу загальних зборів від 13.05.2010 року Генічеське районне споживче товариство Херсонської облспоживспілки перейменовано у споживче товариство "Генічеське споживче товариство "Нова кооперація". Відповідно до пункту 3 статуту споживчого товариства воно має самостійний баланс, печатку та штамп зі своєю назвою і є правонаступником Генічеської райспоживспілки, яка діяла з 1944 року до її реорганізації в Генічеське районне споживче товариство.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 05.03.2012 року у справі № 2-а-772/12/2170 були застосовані заходи забезпечення адміністративного позову споживчого товариства "Генічеське споживче товариство "Нова Кооперація" шляхом заборони Генічеській міській раді виносити будь-які рішення стосовно земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з чим 12.03.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була отримана 15.03.2012 року заступником міського голови з питань виконкому Гапченко В.В. Однак Генічеська міська рада всупереч заборони прийняла рішення №411 від 25.04.2012 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0012 га." для розташування ларьку ОСОБА_4 Цим же рада рішенням затвердила проект землеустрою та звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, затвердила ціну і умови продажу земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв з порушенням норм законодавства, оскільки позивач має право постійного користування спірною земельною ділянкою, а оскаржуване рішення приймалось під час дії заборони виносити будь-які рішення стосовно неї.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до статей 2, 5 Земельного кодексу України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Таким чином, у відносинах, які склалися між сторонами, Генічеська міська рада Херсонської області як власник землі вільна у виборі суб'єкта з питань надання йому права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, при цьому вона не здійснювала владних управлінських функцій.

З огляду на наведе, колегія суддів зазначає, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної або господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом"» поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, в даному випадку суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу, не віднесену до їх юрисдикції, тому не можуть вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11.11.2014 року (справа № 21-493а14) та 09.12.2014 року (справа №21-308а14).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

З аналізу позовних вимог позивача вбачається, що причиною звернення до суду стало прийняття рішення міською радою щодо надання ОСОБА_4 земельної ділянки, право користування на яку, на думку позивача, належать саме йому.

Тобто у даному випадку мова йде про захист порушеного права позивача на володіння та користування земельною ділянкою.

Таким чином, фактично в межах спірних відносин існує спір про право, а відтак заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом споживчого товариства "Генічеське споживче товариство "Нова Кооперація" до Генічеської міської ради Херсонської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій Генічеської міської ради Херсонської області щодо прийняття рішення №411 від 25.04.2012 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0012 га за адресою АДРЕСА_1 для розміщення ларька" та скасування даного рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: