Справа № 196/141/16-а(2-а/196/12/2016)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 рокусправа № 196/141/16-а(2-а/196/12/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Прокопчук Т.С. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року у справі № 196/141/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області, в якому просив:

- визнати дії Відповідача такими, що не були здійснені без урахування вимог п.6 ст.92 Конституції України відносно здійснення перерахування пенсії ОСОБА_2 згідно ст.18, ст.20, ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов'язати пенсійний орган перерахувати пенсію ОСОБА_2 з застосуванням вимог ст.18, ст.20, ст.21, ст.25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та виплатити суму недоотриманої пенсії внаслідок неправильного нарахування пенсійного забезпечення по час вирішення даного питання в суді»;

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні інтернаціонального обов'язку в Афганістані, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області та з 13.04.2012 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

12.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Відповідача з заявою про проведення перерахунку його пенсії у відповідності з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області від 25.01.2016 року №Щ-2/16 Позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку його пенсії.

Зазначена відмова була обґрунтована тим, що правові підстави для проведення перерахунку розміру пенсії відсутні, оскільки вона виплачується у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Не погодившись з зазначеним рішенням пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган при відмові позивачу у проведенні перерахунку розміру пенсії діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для визнання його дій протиправними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Приписами ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 120 відсотків, II групи - 110 відсотків, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, пенсійне забезпечення інвалідів війни III групи встановлюється у розмірі 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення, але не може бути нижчим 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, прикінцевими положеннями Законів України Про Державний бюджет України на 2012 рік, Про Державний бюджет України на 2013 рік, Про Державний бюджет України на 2014 рік, Про Державний бюджет України на 2015 рік, Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що у 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роках норми та положення статей 14,22,37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Положеннями п.2 постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" визначено, що особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мінімальний розмір пенсії, що призначається відповідно до зазначеного Закону:по інвалідності не може бути нижче: інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - 120 відсотків, II групи - 110, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 як інваліду війни проводилась на підставі ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року та не була меншою 105 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, нарахування та виплати пенсії Позивачу здійснювалась у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підставі для визнання дій пенсійного органу протиправними та як наслідок проведення перерахунку пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку, Позивачем не було надано до суду додаткових доказів та пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили про необхідність скасування його рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ч.3 ст.160, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року у справі № 196/141/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: І.Ю. Богданенко