Справа № 755/117/15-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2016-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/117/15-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про здійснення судового контролю в порядку ч.9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва під час виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в справі №755/117/15-а,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з заявою про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо здійснення розрахунку пенсії ОСОБА_1, як державного службовця, на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року у розмірі 60 відсотків від суми її заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року, у розмірі 80 відсотків від суми її заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 01 січня 2015 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні викладені у заяві вимоги підтримала та просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року та провести перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця у розмірі 80 відсотків від суми її заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 01 січня 2015 року, мотивуючи тим, що Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва безпідставно під час проведення перерахунку розмір пенсії розраховувався виходячи з 60% відсотків від суми її заробітної плати, в той час як на момент призначення пенсії позивач мала право на пенсію в розмірі 80% від суми заробітної плати, саме в такому розмірі пенсія була призначена позивачу.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні просив заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у поданій до суду заяві, та в порядку ч.9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, у розмірі 80 відсотків від суми її заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 01 січня 2015 року.

Представник відповідача Чорна С.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднанні до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення заявник ОСОБА_1 та її уповноваженого представник ОСОБА_2, представника відповідача Чорну С.В., дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статі 3 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати провести перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу», задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, на підставі довідки Державної служби статистики України від 01 жовтня 2013 року за №19.1-27/412, починаючи з 01 січня 2015 року. (а.с. 21-26)

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва - залишено без задоволення. Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року - залишено без змін. (а.с. 38-43)

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії. Повернуто апелянту матеріали апеляційної скарги. (а.с. 67-69)

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виходячи з положень ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено спеціальний спосіб судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 09 жовтня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року, Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації грошових доходів відповідно до Довідки з Державної служби статистики України від 01.10.2013 року №19.1-27/412, розрахунок проведено з урахуванням загального відсотку при розрахунку пенсії в розмірі 60% від заробітною плати.

Підставою звернення заявника ОСОБА_1 до адміністративного суду в порядку ч.9 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України стало невиконання Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва судового рішення, що порушує право позивача на соціальний захист гарантоване Конституцією України та спеціальним законодавством, яким є Закону України «Про державну службу».

Виходячи з мотивувальної частини постанови суду, судом встановлено, що з 02 жовтня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію як державний службовець, відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір якої станом на 01 грудня 2014 року становить 4013,86 грн., з врахуванням загального стажу роботи 38 років 1 місяць 1 день, з них стаж державної служби становить 31 років 9 місяців 17 днів.

З нормою ч.2 ст.37 Закону України «Про державну службу» ( в редакції, що діяла на дату призначення позивачу пенсії - 02 жовтня 2013 року), пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Право на пенсію у громадянина виникає не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Виходячи з наведеного та враховуючи той факт, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснювався на виконання постанови суду, яким відновлено порушене право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена, тому застосування відповідачем при перерахунку пенсії положень ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка була чинна на час перерахунку пенсії позивачу на виконання постанови суду - 01.01.2015 року, суперечить нормам чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, оскільки при перерахунку пенсії застосуванню підлягає розмір пенсії, встановлений ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, відповідно до якого розмір пенсії позивача повинен становити 80% від заробітної плати.

Виходячи із способів захисту порушеного права, визначених ч.3 ст.105 КАС України, суд, встановивши наявність протиправної поведінки відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, має зобов'язати їх до правової поведінки, шляхом покладення певного обов'язку - здійснити нарахування та виплатити недоплачених сум допомоги, встановлених базовим законом, з урахуванням здійснених виплат.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України».

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що невиконання остаточного рішення суду, що набрало законної сили, порушує гарантії, надані особі статтею 6 Конвенції.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про здійснення судового контролю в порядку ч.9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва під час виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в справі №755/117/15-а є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись 162, 163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про здійснення судового контролю в порядку ч.9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва під час виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в справі №755/117/15-а задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва під час виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в справі №755/117/15-а протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва здійснити з 01 січня 2015 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця у розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, на підставі довідки Державної служби статистики України від 01 жовтня 2013 року за №19.1-27/412, на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року в справі №755/117/15-а .

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

С у д д я: