Справа № 804/8267/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2016 рокусправа № 804/8267/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світекс» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі № 804/8267/15 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Світекс» до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Світекс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступником є Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.06.2015 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Світекс» відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування апеляційної скарги, наполягали на задоволенні вимог скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що суд повно встановив обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішеня, і підстави для його скасування відсутні. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями податкового органу було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства "Світекс" по взаємовідносинам з ТОВ "Алектор-Буд" (), ТОВ "Стройбетон" (), ТОВ "Трейденерго" (), ТОВ "Пром-Тех-Снаб" (), ТОВ СП "Лиснафтохім" () за період грудень 2014 року.

За результатами перевірки 17 квітня 2015 року було складено акт №50/04-83-22-01/24614310.

Під час перевірки встановлено порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму ПДВ 970185,71 грн., в. т.ч. за грудень 2014 року на суму ПДВ 970185,71 грн..

Так, контролюючий орган під час перевірки Підприємства дійшов висновку про відсутність факту реального вчинення господарських операцій контрагентами: ТОВ "Алектор-Буд" (), ТОВ "Стройбетон" (), ТОВ "Трейденерго" (), ТОВ "Пром-Тех-Снаб" (), ТОВ СП "Лиснафтохім" ().

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 2 червня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 1 455 278,56 грн., в тому числі за основним платежем - 970 185,71 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 485 092,85 грн.

Позивач, вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем документально не підтверджено фактів реального здійснення господарських операцій саме контрагентами, зазначеними в акті перевірки.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів (послуг). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього кодексу.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки контролюючого органу щодо неправомірності відображення позивачем в податковому обліку операцій з контрагентами: ТОВ "Алектор-Буд", ТОВ "Стройбетон", ТОВ "Трейденерго", ТОВ "Пром-Тех-Снаб", ТОВ СП "Лиснафтохім", оскільки при їх оформленні складено первинні документи без підтвердження фактичного виконання договорів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем (підрядник) та ВАТ "ПівнГЗК" (замовник) було укладено договір підряду №76 від 20 січня 2010 року, за умовами якого підрядник зобов'язується виконати власними силами та засобами підземні гірничо-капітальні роботи з будівництва циклічно-стельової технології скальних порід в Першотравневому кар'єрі, та здати замовнику у встановлений термін, вказаний договором, об'єкт згідно з проектно-кошторисною документацією, а замовник зобов'язується передати підряднику проектно-кошторисну документацію, прийняти від підрядника та оплатити виконані роботи згідно з умовами договору. Обладнання, кабельно-провідникова продукція, арочна креп, матеріали для буріння та ведення вибухових робіт - замовника, матеріали, шини та механізми - підрядника. Згідно пункту 4.2 договору роботи мають бути виконані у строк до 31 грудня 2010 року. Додатковими угодами до договору було пролонговано строк виконання робіт.

Також позивач (підрядник) та ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) уклали договір підряду №229-04-10 від 5 лютого 2014 року, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах зазначеного договору роботи по об'єкту капітального будівництва "Будівництво віброустановок ВДПУ-4ТМ на шахті ім. Орджонікідзе" в об'ємах, передбачених затвердженими замовником кошторисами або проектами. Згідно пункту 1.3 договору сторони припускають, що за умови надання в письмовій формі згоди замовника, залучення підрядником спеціалізованих підприємств (організацій) для виконання окремих видів робіт.

Крім того позивачем (підрядник) з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) також було укладено договір підряду №14-16/478-ПД/И від 6 серпня 2014 року, за умовами якого підрядник зобов'язується виконати на свій ризик по завданню замовника наступні підрядні роботи: проведення капітальної гірничої виробітки повітроподавального квершлагу пл. С1 (1600 п.м.) на ПСП "ШУ Тернівське" Шахта "Самарська" ПАО "ДТЕК Павлоградвугілля". Згідно пункту 1.2 договору підрядник здійснює виконання робіт, визначених в пункті 1.1 договору згідно з погодженим паспортом на ведення робіт. Згідно пункту 4.1 договору закінчення робіт - 30 вересня 2015 року.

З метою забезпечення виконання робіт за вищезазначеними договорами, позивачем було укладено договори із залучення субпідрядників та придбання товарів з такими підприємствами.

22 вересня 2014 року позивач (генпідрядник) та TOB «Алектор-Буд» (субпідрядник) уклали договір №85, за яким субпідрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи об'єктів генпідрядника відповідно до даного договору, додаткових угод, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно пункту 1.2 договору початок виконання робіт та закінчення робіт (здача об'єкта, устаткування в експлуатацію) здійснюється у відповідності з додатковими угодами, що є невід'ємними частинами договору. Пунктом 2.1 договору встановлено, що вартість робіт по даному договору встановлюється динамічною договірною ціною, згідно з ДБН ДІЛ.- 1-2000, ВБН Д. 1.1-3.1-2001, Пр. №26 - 43 - Е і визначається додатковими угодами, які є невід'ємною частиною даного договору. Згідно пункту 8.3 договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2014 року.

На виконання умов цього договору сторонами оформлено акт виконаних робіт за грудень 2014 року та виписано податкові накладні від 31 грудня 2014 року.

20 жовтня 2014 року позивач (замовник) та TOB TOB «Алектор-Буд» (виконавець) уклали договір на виконання послуг №104, за яким виконавець зобов'язується виробити та передати у власність замовника продукцію: труба обсадна діаметром 88,9 з клапанами для ін'єкцій, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно оплатити її виконання на умовах, передбачених договором. Видаткові матеріали для виготовлення продукції (труба діаметром 89х6, вага 0,038 т. на одиницю виготовленої продукції) - замовника. Відповідно пункту 3.1 договору вартість за виготовлену одиницю продукції встановлюється в національній валюті України та складає 1704 грн., в тому числі ПДВ 284 грн. за одиницю продукції.

На виконання умов договору сторонами оформлено акт виконаних робіт за грудень 2014 року та податкову накладну від 31 грудня 2014 року на послугу - виготовлення труби обсадної d 88,9 з клапанами для ін'єкцій у кількості 143 шт. на суму 243672 грн., в тому числі 40612 грн..

25 серпня 2013 року позивач (покупець) з TOB "Стройбетон" (постачальник) уклав договір поставки №22/01Б, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця: суміш бетону, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію згідно умов цього договору; асортимент (назва), кількість продукції визначаються в видаткових накладних на продукцію; відносини по наданню постачальником послуг з транспортування бетону на відстань за допомогою автобетонозмішувачів зазначаються в актах наданих послуг; відносини по наданню постачальником послуг з вкладання бетону за допомогою автобетононасосу зазначаються в актах наданих послуг. Відповідно пункту 2.2 якість продукції повинна відповідати вимогам ДСТУ Б В.2.7-96-2000 (ГОСТ 7473-94) "Суміші бетонні" (Технічні умови), ДСТУ Б В.2.7-43-96 "Будівельні матеріали. Бетони важкі. Технічні умови", ДСТУ Б В.2.7-176:2008 "Суміші бетонні та бетон. Загальні технічні умови". Згідно пункту 2.6 договору постачальник зобов'язаний надати наступні документи покупцю: документ про якість бетонної суміші у відповідності до ДСТУ Б В.2.7-96-2000, рахунок на продукцію, видаткову накладну на продукцію, акт наданих послуг, товаро-транспортну накладну на продукцію у разі постачання на умовах СРТ, податкову накладну. На підставі пункту 4.1 договору ціна продукції з поставкою встановлюються сторонами в специфікації та видаткових накладних та актах наданих послуг.

До договору складено специфікацію, якою встановлено ціну за один м3 бетону. При використанні морозостійких домішок ціна на бетон збільшується у відповідності з температурою роботи із бетонними сумішами: від 0°С до -5°С на 7%. Вартість на сульфатостійкий бетон збільшується на 30 грн. з ПДВ на 1 м3. При зміні цін на інертні матеріали (цемент, пісок, щебінь), а також зміні цін на енергоносії та дизельне паливо постачальник має право переглянути ціну на продукцію, письмово повідомивши про це покупця. Нормативний час розвантаження автобетонозмішувача складає 60 хвилин з моменту подачі на пункт вивантаження. Вартість простою складає 250 грн. з ПДВ за кожну годину. Поставку продукції покупцю, здійснює постачальник автомобільним транспортом на об'єкт розташований на території ПАТ "ПІВН ГЗК" м. Кривий Ріг. Вартість доставки бетонної суміші складає: на КПП №№1,4 - 600 грн. з ПДВ (вартість однієї ходки одного авто бетонозмішувача незалежно від його об'єму). Дана специфікація набуває чинності з моменту підписання її сторонами.

На підтвердження виконання договору ТОВ "Стройбетон" у грудні 2014 року були надані видаткові накладні та акти надання послуг. Перевезення товару за документами, що надав позивач, здійснювалось автотранспортом підприємства ТОВ "Стройбетон", пункт навантаження - м. Кривий Ріг вул. Черкасова 58/1, пункт розвантаження ПАТ "ПівнГЗК".

03 січня 2014року позивач (замовник) з ПП "Пром-Тех-Снаб" (виконавець) уклав договір на виконання робіт №7, за умовами якого виконавець зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи об'єктів замовника відповідно до даного договору, додаткових угод, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно пункту 2.1 договору вартість робіт по даному договору встановлюється динамічною договірною ціною, згідно з ДБН ДІЛ.- 1-2000, ВБН Д. 1.1-3.1-2001, Пр. №26 - 43 - Е і визначається додатковими угодами, які є невід'ємною частиною даного договору. На підставі пункту 8.3 договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2014 р..

На підтвердження факту виконання ПП "Пром-Тех-Снаб" ремонтно-будівельних робіт у грудні 2014 року позивач надав видаткові накладні.

8 грудня 2014 року позивач (покупець) та TOB "Трейденерго" (продавець) уклали договір купівлі-продажу №115, з умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця дизельне паливо. Відповідно пункту 1.1 договору вартість на товар встановлюється у національній валюті та становить 1113950,52 грн. Кількість, асортимент товару наведені у рахунках, що є невід'ємною частиною даного договору. До договору сторонами складено специфікацію №1, згідно якої продавець передає у власність покупця товар - дизельне паливо у кількості 115030 л. на загальну суму 1113950,52 грн., в тому числі ПДВ 185658,42 грн..

Як стверджує позивач, ТОВ "Трейденерго" реалізувало товар у вказаній кількості та в зазначених сумах ПП "Світекс" у грудні 2014 року та передало його згідно податкової та видаткової накладної №911 від 31 грудня 2014 року.

6 квітня 2012 року позивач (покупець) та TOB СП "Лиснафтохім" (постачальник) уклали договір поставки №10, згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві продукцію виробничо-технічного та іншого призначення, визначену у пункті 1.2 даного договору, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначену продукцію. Відповідно пункту 1.2 договору найменування, одиниці виміру, ціна та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються специфікаціями та накладними на кожну поставку. Вказані документи є невід'ємною частиною даного договору. На підставі пункту 1.3 договору поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом покупця або постачальника за взаємною згодою сторін. При поставці продукції транспортом постачальника ціна товару включає в себе транспортні витрати по доставці товару.

На виконання вказаного договору ТОВ СП "Лиснафтохім" реалізувало товар підприємству ПП "Світекс" у грудні 2014 року та передало покупцю товар - крепь арочну А-1 СВП-276700 у кількості 25 к-кт. згідно видаткової накладної №ЛИ-0000015 від 18 грудня 2014 року та податкових накладних від 8 грудня 2014 року №1 та від 18 грудня 2014 року №2 на загальну суму 145500 грн., в тому числі ПДВ 24250 грн..

Перевезення товару здійснювалось автотранспортом підприємства ФОП ОСОБА_1 автомобіль Мерседес державний номер НОМЕР_2, згідно товарно-транспортної накладної №15 від 18 грудня 2014 року. Пункт навантаження - м. Макеевка Донецької області, пункт розвантаження - м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Як вже зазначалося вище, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На думку колегії суддів, у даному випадку має місце лише документообіг за відсутності доказів реально здійснених операцій: надання послуг та реалізація товару.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач виступав генеральним підрядником за умовами договорів, укладених із замовниками: ВАТ «Північний ГЗК», ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", та ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". Угодами передбачалася можливість залучення підрядником спеціалізованих підприємств (організацій) для виконання окремих видів робіт (субпідрядників), за умови надання в письмовій формі згоди замовника.

Позивач таких доказів, як надання замовниками письмової згоди на залучення субпідрядників для виконання певного обсягу робіт, а саме: TOB TOB «Алектор-Буд» чи ПП "Пром-Тех-Снаб" не надав.

Крім того, виконання робіт, доставка обладнання, придбаних матріалів повинні було здійснюватись на об'єктах гірничо-збагачувальних комбінатів. Враховуючи специфіку діяльності таких комбінатів, контрольно-пропускний режим на територію цих підприємства, позивачем жодним чином не доведено факт перебування на території замовників працівників підприємств, залучених ним у якості субпідрядників. Не зазначено, яким чином працівники підприємств-конрагентів позивача потрапляли на територію ВАТ «ПГЗК» чи ПАТ «ЦГЗК» (хоча за умовами договорів передбачено обов'язкове оформлення тимчасових перепусток), якими засобами здійснено ремонті роботи, як потрапляли матеріали для виконання зазначених робіт, чи було залучено автотранспорт чи інші супутні засоби для їх здійснення (т. 1 а.с. 108-113, 157-172).

До матеріалів справи не долучено доказів наявності перепусток для працівників ТОВ «Алектор-Буд» чи ПП «Пром-Тех-Снаб», заявок на оформлення таких перепусток, допусків на виконання робіт та перепусток на перевезення вантажу, оскільки відсутність таких перепусток є підставою для притягнення підрядника до матеріальної відповідальності, визначеної самими ж сторонами у додатках до договорів (т.1 а.с. 126-127, 174-175, 201-202, 229-230).

За відсутності зазначених вище доказів неможливо перевірити, працівниками якого підприємства надавались послуги чи виконувалися роботи на території ВАТ «ПГЗК» та ПАТ «ЦГЗК».

Щодо придбання позивачем у зазначених вище контрагентів товарів, суд першої інстанції вірно зазначив, що у позивача відсутнє документальне підтвердження факту оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, які потім використовувались в будівельно-монтажних роботах.

Що стосується надання ТОВ «Алектор-Буд» послуг з виготовлення труби згідно договору №104 від 20.10.2014 року. Так, позивачем до перевірки було надано лише акт виконаних робіт та податкову накладну. В акті виконаних робіт б/н від 31.12.2014 року зазначено назву послуги та суму, що підлягає сплаті. При цьому, умовами договору №104 від 20.10.2014 року, в п. 1 передбачено виготовлення продукції (труби) за рахунок матеріалів замовника - ПП "Світекс". Позивачем не надано доказів, що підтверджують прийом-передачу сировини для виготовлення продукції від ПП "Світекс" до ТОВ "Алектор-Буд". Не можливо встановити місце надання таких послуг (оскільки місце реєстрації ТОВ "Алектор-Буд"- м.Київ), відсутні і докази транспортування сировини до місця виготовлення продукції.

Щодо господарських операцій з ТОВ "Стройбетон". Позивачем ні під час перевірки податковою інспекцією, ні суду не надавалися документи, які б підтверджували факти приймання, передавання, здавання вантажу; документи, що підтверджують факт походження та якості бетону (сертифікати якості, сертифікати відповідності, паспорти походження товару), відсутня і товарно-транспортна документація. Зокрема, обов'язкова наявність такої документації передбачена умовами договору. Крім того, позивачем документально не підтверджено весь обсяг задекларованого кредиту: згідно наданих первинних документів (видаткових накладних, актів надання послуг) обсяг товару (бетону різних фракцій) та наданих послуг (доставка бетону) становить 270774 грн. в т.ч. ПДВ - 45 129,01 грн., а згідно ЄРПН у грудні 2014 року ПП "Світекс" декларує взаємовідносини з ТОВ "Стройбетон" на загальну суму 379251,00 грн. , в т.ч. ПДВ - 63 208,51 грн..

Щодо взаємовідносин позивача з TOB "Трейденерго" з купівлі-продажу дизельного палива. Жодних документів, що б підтверджували факти приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу (не надані товаро-транспортні накладні, маршрутні та подорожні листи), походження та якості товару позивачем суду не надавалися.

В той же час приймання, транспортування, зберігання, відпуск та облік нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України є специфічним видом економічної діяльності, тому відповідно порядок діяльності суб'єктів господарювання у вказаній сфері регулюється спеціальними нормативно-правовими актами, які, в свою чергу, містять певні вимоги до первинних бухгалтерських документів, які фіксують факти здійснення відповідної господарської операції.

Обов'язковою умовою прийняття придбаних нафтопродуктів за якістю є наявність сертифікатів відповідності та паспортів якості, проте, вказані документи не були надані ПП "Світекс".

Жодних документів, що засвідчували б реальність придбання дизельного палива саме у TOB "Трейденерго", окрім актів прийому-передачі, позивач суду не надав. Докази ж використання дизельного палива у подальшій господарській діяльності , що містяться в матеріалах справи (т.4 а.с. 153-164), не свідчать, що це паливо придбане саме у TOB "Трейденерго".

Щодо контрагента ТОВ СП "Лиснафтохім". Так, під час перевірки встановлено відсутність фактів реального здійснення господарської діяльності вказаного підприємства. Документи, що засвідчли б факти передавання, перевезення, здавання вантажу та проведення розрахунків між учасниками відсутні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що з наданих позивачем документів неможливо дослідити проведення навантажувальних та розвантажувальних робіт, такий товар мав первісно зберігатись у складських приміщеннях, проте підтверджуючих відомостей щодо відповідних операцій не надано.

Надані позивачем первинні документи не надають можливість відокремити спірний товар, який визначений лише родовими ознаками, а також визначити його наявність у межах цивільного обороту, визначити його індивідуальні ознаки (виробник, дата виготовлення, номер партії, фактичні якісні та технічні характеристики), що підтверджує сумнівність проведених операцій.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів проведення розрахунків з контрагентами, відображеними в акті перевірки, за надані послуги та придбані товари.

Як вже зазначалося вище, для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, зокрема, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару (послуги) та його оплати, а також наявність мети отримання товару (в даному випадку послуг), пов'язаної із подальшим використанням їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Надані позивачем документи є недостатніми доказами правомірності формування податкового кредиту у перевіряємому періоді, оскільки не підтверджують ні фактичного надання послуг (продажу товарів ) саме цими контрагентами, ні фактів здійснення оплати позивачем за отримані послуги (придбаний товар).

Слід також зазначити, що наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними. Проте, фіктивність операцій, відсутність доказів їх реального вчинення виключає правомірність визначення платником податкового кредиту по таким операціям, незважаючи на наявність оформлених податкових накладних.

У даному випадку колегія суддів погоджується з доводами податкового органу щодо недоведеності позивачем реальності здійснення операцій за наданими позивачем документами з вказаними вище контрагентами.

Оскільки порушення позивачем приписів податкового законодавства за вказаний вище період знайшло своє підтвердження, підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення відсутні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світекс» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі № 804/8267/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 15.04.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак