Справа № 820/595/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 р.Справа № 820/595/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016р. по справі №820/595/16

за позовом Харківської міської ради

до Харківської місцевої прокуратура №1

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

11.02.2016 року, Харківська міська рада звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської місцевої прокуратура №1, в якому просила суд визнати незаконними дії в.о. прокурора Дзержинського району міста Харкова, а саме: подання 14.08.2015 до Господарського суду Харківської області позовної заяви від 14.08.2015 № 04-31-7215/15 до відповідачів - Харківської міської ради, треті особи ОК ЖБК "КДБК СІТІ", про визнання незаконним та скасування п.п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для, експлуатації та обслуговування об'єктів" від 29.10.2014 № 1664/14.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року клопотання представника відповідача - Харківської місцевої прокуратури № 1 про закриття провадження по справі № 820/595/16 за позовом Харківської міської ради до Харківської місцевої прокуратури № 1 про визнання протиправними дій - задоволено.

Закрито провадження у справі № 820/595/16 за позовом Харківської міської ради до Харківської місцевої прокуратури № 1 про визнання протиправними дій .

Роз'яснено позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Харківська міська рада, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року та та направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 07.04.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2015 року до Харківської міської ради надійшла копія позовної заяви виконуючого обов'язки прокурора Дзержинського району м. Харкова від 14.08.2015 до Харківської міської ради, третя особа ОК ЖБК «КДБК СІТІ», про визнання незаконним та скасування п.п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для, експлуатації та обслуговування об'єктів" від 29.10.2014 № 1664/14.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року позовну заяву прокурора прийнято до розгляду № 922/4690/15.

Також судом встановлено, що до Харківської міської ради та виконавчих органів міської ради протягом 2015 року від прокуратури Харківської області про витребування матеріалів (копій), ознайомлення з матеріалами щодо підготовки та погодження п.п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для, експлуатації та обслуговування об'єктів" від 29.10.2014 року № 1664/14 не надходило.

Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, предметом спору є твердження позивача, що дії заступника виконуючого обов'язки прокурора Дзержинського району міста Харкова щодо представництва інтересів держави в суді, а саме подання до Господарського суду Харківської області позовної заяви від 14.08.2015 (вих.№04-28-7215 вих.15) до відповідача - Харківської міської ради та третої особи ОК ЖБК «КДБК СІТІ», про визнання незаконним та скасування п.п. 15.2. додатку 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для, експлуатації та обслуговування об'єктів" від 29.10.2014 № 1664/14 мають бути визнані адміністративним судом протиправними.

Приймаючи рішення про закриття провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що звернення суб'єкта владних повноважень (прокурора) до суду з позовною заявою не є спором за своєю правовою природою, оскільки само по собі звернення до суду не породжує за собою якихось зобов'язань які виникають із владних управлінський функцій для позивача, а є реалізацію права суб'єкта владних повноважень на звернення до суду, а отже не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з доводів апелянта, прокурор має право звертатися до суду з позовом (заявою, поданням) лише при наявності рішення суду щодо підтвердження наявності для такого представництва.

Також апелянт, з посиланням на ст. 23 Закон України "Про прокуратуру", звернув увагу на те, що наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді може бути оскаржена громадянином або суб'єктом владних повноважень.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 вказаної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" врегульовано, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

З аналізу положень Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що діяльність прокурора щодо здійснення представництва громадянина або держави в суді покладена на нього статтею 121 Конституції України та ст. 23 Закону цього Закону, а тому вона є владною управлінською функцією.

Як свідчать матеріали справи, позовними вимогами є оскарження дій в.о. прокурора Дзержинського району міста Харкова на предмет дотримання ним положень ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі по тексту - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку, якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не може вирішуватись адміністративним судом.

Приписами ч. 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму, спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

З аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори. Разом з тим, спір набуває ознак публічно-правового не тільки за умов наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі у зв'язку з тим, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України), не врахував тієї обставини, що відповідно до ч. 2 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

При цьому колегія суддів зазначає, що в даному випадку роз'яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи є не правом, а обов'язком суду першої інстанції.

З резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що судом постановлене рішення, яким закрито провадження у справі за позовом Харківської міської ради до Харківської місцевої прокуратури №1 про визнання протиправними дій та роз'яснено позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається . В свою чергу, судом першої інстанції при постановленні ухвали не виконано обов'язку щодо роз'яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 157 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі, а тому ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року по справі №820/595/16 підлягає скасуванню з направленням зазначеної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016р. по справі №820/595/16 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 12.04.2016 р.