Справа № 826/25319/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 квітня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної охорони України про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної охорони України про визнання протиправними дій, скасування наказу №25-ос від 27.02.2015, поновлення на роботі (з урахуванням зміни позовних вимог).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2016 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду діяв на підставі ст.ст.99, 100 КАС України, з огляду на пропуск процесуального строку звернення до суду.

Згідно ч.2, 3 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відтак, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Відповідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся з вказаним позовом до суду 16.11.2015, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції. Позов містить вимоги про визнання протиправними дій, скасування наказу №25-ос від 27.02.2015, поновлення на роботі.

Клопотання від позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропуску не надходило.

Водночас, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано та жодних поважних підстав для поновлення строку звернення судом не встановлено.

Обгрунтовуючи дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем зазначено те, що позивач дізнався про факти бездіяльності відповідача з відповіді від 23.10.2015 №2/6-1180.

Водночас, в матеріалах справи міститься лист бесіди від 27.02.2015 (а.с.73), підписаний зокрема і позивачем, яким зафіксовано повідомлення останньому про звільнення з військової служби в УДО України згідно з п.«г» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Судова колегія зауважує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. А тому, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку лише те, що позивач не був достатньо поінформованим, хоча мав можливість дізнатись, звернувшись до відповідача раніше. А також був поінформований про причини та факт звільнення у встановленому порядку 27.02.2015.

Відтак, суд приходить до висновку, що про порушення свого права позивач повинен був дізнатись з моменту звільнення. Всупереч вказаному, позов поданий до суду лише 16.11.2015, і при цьому позивачем не було наведено істотних підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів щодо неможливості подачі позивачем позову в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позовних вимог без розгляду, діючи на підставі ст.100 КАС України.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно дотримання процесуального строку звернення до суду, з огляду на обізнаність позивача з обставинами справи, та що не спростовано у встановленому порядку.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі на норми законодавства, які врегульовують порядок проходження військової служби, то вони не беруться до уваги колегією суддів, оскільки даний спір не розглядався судом першої інстанції по суті.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 15.03.2016, та не можуть бути підставою для їх скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 186, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.