Справа № 756/2016/16-а
Суддя: Великохацька В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.04.2016 Справа № 756/2016/16-а
Справа пр. №2-а/756/104/16
ун. №756/2016/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі начальника відділу Кантеміра Василя Івановича про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі начальника відділу Кантеміра В.І. про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.09.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-а/756/186/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії УПФУ в Оболонському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні розміру пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року; зобов'язано УПФУ в Оболонському районі м. Києва встановити ОСОБА_1 розмір пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року; зобов'язано УПФУ в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі, який відповідає положенням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року.

Позивач вказав, що на виконання згаданої постанови Оболонським районним судом м. Києва 07.10.2015 року було видано виконавчий лист №2-а/756/186/15.

26.11.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача.

Як зазначив позивач, 11.12.2015 року Оболонським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про виправлення описки у виконавчих листах №2-а/756/186/15 було винесено ухвалу про виправлення описки у виконавчих листах №2-а/756/186/15 та позивач повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження. Проте 18.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача. Крім того, у даній постанові вказано, що копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року №756/6112/15-а не засвідчена належним чином, а також не набрала законної сили, а також, що вказаною ухвалою виконавчий лист доповнено лише відомостями відносно персональних даних стягувача.

25.01.2016 року ОСОБА_1 втретє звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про виконання судового рішення, однак 26.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника.

Позивач вказує, що дані постанови були погоджені підписом начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі начальника відділу Кантеміра В.І.

Позивач стверджував, що у діях відповідача вбачається порушення його прав та порушення вимог чинного законодавства, оскільки дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не були прийняті з додержанням вимог законодавства.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за заявою позивача та пред'явленим на виконання виконавчим документом; зобов'язати відповідача негайно відкрити виконавче провадження за поданою йому позивачем заявою від 25.01.2016 року та виданим Оболонським районним судом м. Києва 07.10.2015 року у справі №2-а/756/186/15 виконавчим листом; попередити відповідача в особі начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І. про його неповну службову відповідність на підставі його чисельних дій/бездіяльності щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-а/756/186/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії УПФУ в Оболонському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні розміру пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року; зобов'язано УПФУ в Оболонському районі м. Києва встановити ОСОБА_1 розмір пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року; зобов'язано УПФУ в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі, який відповідає положенням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, яка не працює, та не є фізичною особою-підприємцем, починаючи з 16.03.2015 року (а.с.46-50).

На виконання згаданої постанови Оболонським районним судом м. Києва 07.10.2015 року було видано виконавчий лист №2-а/756/186/15 (а.с.18).

26.11.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача (а.с.22).

11.12.2015 року Оболонським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про виправлення описки у виконавчих листах №2-а/756/186/15 та позивач повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.23-24).

18.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача. Крім того, у даній постанові вказано, що копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року №756/6112/15-а не засвідчена належним чином, а також не набрала законної сили, а також, що вказаною ухвалою виконавчий лист доповнено лише відомостями відносно персональних даних стягувача (а.с.26).

25.01.2016 року ОСОБА_1 втретє звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про виконання судового рішення (а.с.27-28), однак 26.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника (а.с.30).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуввання, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Оболонським районним судом м. Києва від 11.12.2015 року було винесено ухвалу про виправлення описки у виконавчих листах №2-а/756/186/15 та позивач повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження, надавши згадану ухвалу, в якій вже було зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача ОСОБА_1 - НОМЕР_1.

Проте 18.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача. Крім того, у даній постанові вказано, що копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року №756/6112/15-а не засвідчена належним чином, а також не набрала законної сили, а також, що вказаною ухвалою виконавчий лист доповнено лише відомостями відносно персональних даних стягувача.

Позивач 25.01.2016 року втретє звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про виконання судового рішення, надавши завірену належним чином та таку, що набрала законної сили, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року про виправлення описки у виконавчих листах №2-а/756/186/15. Крім того, позивачем також було надано лист УПФУ в Оболонському районі м. Києва №6817/06/К-157 від 15.10.2015 року, де зазначено код ЄДРПОУ боржника.

Проте 26.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі, що пред'явлений на виконання, не зазначено ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника.

Суд звертає увагу на те, що відсутність індивідуального ідентифікаційного номеру боржника у виконавчому документі не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року №6-45цс14).

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва від 01.09.2015 року у справі №2-а/756/186/2015 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача негайно відкрити виконавче провадження за поданою йому позивачем заявою від 25.01.2016 року та виданим Оболонським районним судом м. Києва 07.10.2015 року у справі №2-а/756/186/15 виконавчим листом та про попередження відповідача в особі начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І. про його неповну службову відповідність на підставі його чисельних дій/бездіяльності щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, то суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне.

У відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень суду покладається на Державну виконавчу службу та у випадках, визначених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, установами банків, кредитно-фінансовими установами.

Таким чином, вирішення питання про необхідність вчинення тих чи інших заходів для примусового виконання рішення суду (у даному випадку відкриття виконавчого провадження) є виключною компетенцією державного виконавця, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім. Вирішення судом питання про зобов'язання державного виконавця вчинити конкретні заходи з примусового виконання рішення суду вважатиметься втручанням суду в діяльність державного виконавця (державної виконавчої служби) із примусового виконання рішення суду, і чинним законодавством не допускається.

Крім того, відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

За приписами ч.1,3 ст.14 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Таким чином, вирішення питання про попередження відповідача в особі начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кантеміра В.І. про його неповну службову відповідність є виключною компетенцією органу, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника або відповідним вищестоящим органом, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім, так як вирішення цього питання судом чинним законодавством не допускається та не передбачено.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позов ОСОБА_1, визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва від 01.09.2015 року у справі №2-а/756/186/2015 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.19 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про державну службу", ст.147-1 КЗпП України, та керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 159, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі начальника відділу Кантеміра Василя Івановича про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової Анастасії Ігорівни щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва від 01.09.2015 року у справі №2-а/756/186/2015 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька