Справа № 569/2173/16-а
Суддя: Куцоконь Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2173/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

pозглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання нечинним рішення субєкта владних повноважень та зобовязання його прийняти рішення, -

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про збільшення і уточнення позовних вимог, просить суд поновити їй строк звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права з даним позовом; визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови їй у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязати провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-107 від 28 березня 2014 року, починаючи з 27 січня 2015 року; визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови їй у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязати провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-108 від 03 березня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2016 року.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмове клопотання, в якому розгляд справи просить провести за її відсутності.

Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало суду письмові заперечення на адміністративний позов та письмові та зміни до заперечення з урахуванням клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі. Також просить суд розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 04 вересня 2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого на теперішній час є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, і їй, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-VІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 84 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати, визначеного у відповідній довідці прокуратури Рівненської області.

Страховий стаж позивача на 04 вересня 2010 року становив більше 20 років, в тому числі 12 років 09 місяців 12 днів - на прокурорсько-слідчих посадах.

У звязку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка набрала чинності 14 червня 2012 року, з 01 липня 2012 року у позивача виникло право на перерахунок призначеної їй пенсії.

18 вересня 2012 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та надала довідку від 27 серпня 2012 року № 18-259 про суму своєї заробітної плати для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії.

Письмового повідомлення (відповіді) про розгляд її заяви від 18 вересня 2012 року про проведення перерахунку пенсії відповідач позивачу не надав.

Разом з тим, з 01 липня 2012 року управлінням Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області перерахунок призначеної позивачу пенсії було проведено, але виходячи тільки із 80 відсотків від суми заробітної плати для нарахування пенсії, хоча на той час позивач мала право на пенсію в розмірі 88 відсотків, оскільки її стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах тоді становив 14 років 07 місяці 13 днів.

27 березня 2014 року позивач звільнилася з органів прокуратури. На час звільнення позивача з органів прокуратури її страховий стаж становив більше 20 років, у тому числі стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах 16 років 04 місяці 09 днів, що надавало їй право на перерахунок пенсії, виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати.

28 березня 2014 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії та надала довідку від 28 березня 2014 року № 18-107 про суму своєї заробітної плати для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії. На вказану заяву відповідач письмового повідомлення (відповіді) позивачу також не надав.

Проте, з 28 березня 2014 року управлінням Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області перерахунок призначеної позивачу пенсії було проведено, але знову ж таки виходячи тільки із 80 відсотків від суми заробітної плати для нарахування пенсії, хоча на той час позивач, враховуючи її стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах, мала право на пенсію в розмірі 90 відсотків.

Позивач вказує на те, що при проведенні перерахунку пенсії як у 2012 році, так і в 2014 році, розмір її пенсії за вислугу років збільшувався. Оскільки відповідачем будь-які повідомлення щодо розміру пенсії у відсотках до суми заробітної плати не надавалися, вона рахувала, що відповідачем при перерахунку збільшується і цей розмір, відповідно з 84 до 88 та з 88 до 90 відсотків.

26 січня 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії та просила провести перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі саме 90 відсотків від відповідного заробітку згідно довідок від 27 серпня 2012 року № 18-259 та від 28 березня 2014 року № 18-107.

У задоволенні цієї заяви позивачу було відмовлено, про що повідомлено листом управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області № 61/10 від 08 лютого 2016 року.

У звязку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у звязку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної їй пенсії.

21 березня 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та надала довідку від 03 березня 2016 року № 18-108 про суму заробітної плати на посаді начальника відділу, на якій вона працювала на час звільнення, для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії.

Листом № 176/10 від 24 березня 2016 року управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують її конституційні права.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_3, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частиною другої статті 3 ОСОБА_3 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 ОСОБА_3 України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_3 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 22 ОСОБА_3 України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 ОСОБА_3 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» розяснив, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_3 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_3 України і чинними законами прав і свобод.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Згідно з частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ (далі Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. При цьому слід зазначити, що абзацом першим пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VІ було встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у звязку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 ОСОБА_3 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_3 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_3 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосуддя», оскільки ОСОБА_3 України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_3 у всіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на ОСОБА_3, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 щодо проведення їй перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати є обґрунтованими та доведеними.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даній постанові нормами права.

Що стосується заяви позивача ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, то, на переконання суду, вона підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи позовні вимоги в редакції заяви про збільшення і уточнення позовних вимог, суд вважає, що позивачем строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав не пропущений.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 28 січня 2016 року зверталася до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок їй з 01 липня 2012 року та з 28 березня 2014 року пенсії за вислугу років відповідно до вимог законодавства, проте 08 лютого 2016 року відповідач відмовив їй у задоволенні заяви, тому 24 лютого 2016 року позивач оскаржила вказану відмову в суді, предявивши адміністративний позов.

Згідно частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. Відповідно до частини першої статті 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Однак, при розгляді даної справи суд вважає необхідним застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону № 1789-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у частині вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

За встановлених обставин суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

ОСОБА_2 право на підвищення пенсії набула з 1 липня 2012 року, як це визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505, а звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про перерахунок пенсії 28 січня 2016 року, а отже у звязку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має бути здійснена за 12 місяців до дня звернення позивача до органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії, а саме з 27 січня 2015 року.

Що стосується позовних вимог в частині проведення перерахунку пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року, право на який виникло у позивача з 01 грудня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», то строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущений ні в контексті статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, ні згідно частини другої статті 99 КАС України.

При цьому суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років передбачене і частиною тринадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. В той же час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, які мали би бути визначені Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 названого Закону), останнім не визначені, що, крім іншого, є підставою для застосування до спірних правовідносин частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року.

Керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186 КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязати провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-107 від 28 березня 2014 року, починаючи з 27 січня 2015 року.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобовязати провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-108 від 03 березня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2016 року.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок, що складаються із судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Куцоконь Ю.П.