Справа № 635/2268/16-а
Суддя: Караченцев І. В.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/635/40/2016
Справа № 635/2268/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Суддя Харківського районного суду Харківської області - Караченцев І.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобовязати провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківського районного суду Харківської області та просить визнати неправомірними дії УПФУ в Харківському районі Харківської області про відмову йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, станом на 01.01.2016 року та зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області провести перерахунок нарахованого йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з розміру 22048 грн. 00 коп., згідно довідки Територіального Управління Державної Судової Адміністрації України в Харківській області за № 04-50/87 від 12.02.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року до надання нової довідки про підвищення грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідач по справі Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що позивач перебуває на обліку в УПФУ Харківського району Харківської області та отримує пенсію відповідно до розпорядження цього Управління № 831839 від 03.07.2013 року, яким було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням положень рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 року і знято обмеження максимального розміру пенсії відповідно до ст. 2 закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування Пенсійної системи» від 08.07.2011 року. Також відповідач вважає, що перерахунок довічного грошового утримання для суддів першої ланки не передбачено законом, окрім як суддям Конституційного суду України.

Суд, дослідивши зібрані докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасованими. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач ОСОБА_1 на підставі постанови Верховної ОСОБА_2 України № 1635-VІ від 08 жовтня 2009 року є суддею у відставці.

Після виходу у відставку позивачу було призначено та виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст. 43 закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, (яка діяла на момент його виходу у відставку), в розмірі 90 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2013 року було визнано неправомірними дії УПФУ в Харківському районі Харківській області про відмову позивачу ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання, виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді на 01.01.2013 року та зобовязано УПФУ здійснити позивачу перерахунок щомісячного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, згідно довідки Територіального Управління Державної Судової Адміністрації від 01.07. 2013 року про розмір судової грошової винагороди судді районного суду, починаючи з 01.06.2013 року до надання нової довідки, у разі підвищення грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України:

- частину третю, перше, друге, трете речення частини пятої ст.138 закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ в редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08. липня 2011 року № 3668-VІ;

- ст. 2 закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ в частині поширення її дії на закон України « Про судоустрій і статус суддів» від 07липня 2010 року № 2453-VІ;

- абзац другий пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, зі змісту якого вбачається, що виплата судді щомісячного довічного грошового утримання здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої, про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-ІV та без проведення інших перерахунків передбачених законодавством.

Цим же рішенням положення закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ в редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ № VІ визнані неконституційними, які втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Крім того, у вказаному Рішенні Конституційного суду України зазначено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дій і положень Законів України, визнаних неконституційними і воно є обовязковим для виконання на всій території України.

Рішенням відділу с призначення пенсії УПФУ в Харківському районі Харківської області від 23.02.2016 року за № 831839 позивачу безпідставно було відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про заробітною плату від 12.02.2016 року виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Харківській області, з посиланням на п. 4 ст. 138 закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено проведення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям місцевого суду у відставці.

В той же час рішенням Конституційного суду України від 03 червня 2013 року визнано неконституційними положення частини третьої статті 138 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ щодо звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів і визнано правильним положення частини третьої статті 138 вказаного закону до внесення в нього змін законом «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ.

Таким чином, відповідно до ст. 43 закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, (яка діяла на момент виходу судді Россолова В.Б. у відставку), і, відповідно ст. 22 Конституції України, не має зворотної сили, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру

щомісячного довічного утримання.

Відмовляючи позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з заробітної плати судді працюючого на посаді із якої він вийшов у відставку, та яка станом на 01 січня 2016 року становить 22048 грн. 00 коп., відповідач не прийняв до уваги рішення Конституційного суду України від 03 червня 2013 року щодо неконституційності частини третьої статті 138 закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (в редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-ІV, в якій до внесення законодавчих змін, визнаних конституційним судом неконституційними, зазначалося про нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді, залежно від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Задовольняючи позовні вимоги судді у відставці - ОСОБА_1 у постанові Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2013 року, яка набрала законної сили, виходив з того, що щомісячне довічне грошове утримання повинно визначатися залежно від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарський справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому, обовязковість перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заробітної плати працюючого судді, доказуванню не підлягає.

Відповідно до статті 1, частини першої та другої статті 8 Конституції України: «Україна є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй.»

Частиною першою та другою статті 3 Конституції України передбачено, що: «Людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.»

Відповідно до статті 58 Конституції України: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.»

Частиною сьомою статті 126 Конституції України передбачено, що: «Держава забезпечує особисту безпеку суддів та їх сімей.»

Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду Українивід 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013: «Положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невідємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, повязані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової гілки влади».

Конституційний Суд України враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11жовтня 2005 року № 8рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 року № (2010) 12, оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Отже, положення статті 47 закону № 2453 узгоджуються з вимогами міжнародних актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя, а також гарантією поваги до гідності людини‚ її прав та основоположних свобод».

У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу, виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, та зобовязати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу в розмірі 90% грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 рішення Конституційного суду України від 03 червня 2013 року № 3-рт/2013 справа № 1-2/2013:: «частина третя статті 138 закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного закону України».

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 6-14, 71, 72, 99-100, 122, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Борисовича- задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді станом на 01.01.2016 року, у розмірі 90% грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, яка, згідно довідки Територіального Управління Державної Судової Адміністрації у Харківській області від 12.02.2016 року за № 04-50/87 на 01 січня 2016 року становить 22048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім гривень нуль копійок), починаючи з 01.01.2016 року до надання нової довідки в разі підвищення грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Стягнути з УПФУ в Харківському районі в Харківської області на користь ОСОБА_1 540 грн. 00 коп. (пятьсот сорок гривень нуль копійок) судових витрати понесених ним при сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання цієї постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного Адміністративного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя

Харківського районного суду

Харківської області ОСОБА_3