Справа № 306/157/16а,2а/306/106/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/1661/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старшого ІДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ДАІ - Білки А.А. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, Позивач) звернувся до суду з позовом до Старшого ІДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ДАІ - Білки А.А. (далі - Відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 700649 від 02.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказану постанову не підписував та не отримував. Про її існування дізнався про після повідомлення ВДВС про відкриття виконавчого провадження. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки складена за відсутності належних доказів.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.02.2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем належними та допустимими доказами не спростовано факту підписання ним згаданої постанови.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Тому справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 700649 від 02.11.2015 року відповідачем - ст. інспектором ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ДАІ - Білкою А.А. накладено адміністративне стягнення на Позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425, 00 (чотириста двадцять п'ять грн. 00 коп.) грн. (а.с. 3). В постанові зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, 02.11.2015 року об 11 год. 30 хв. на автодорозі «Київ-Чоп» за межами населеного пункту, керуючи автомобілем марки «Дейво Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1, порушив ПДР України - не увімкнув зовнішні освітлювальні прилади. Як убачається з даної постанови, така Позивачем отримана відповідно до вимог закону, права йому роз'яснено (а.с. 3).

Суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Проте колегія суддів апеляційного суду з таким висновком не погоджується з огляду на наступне.

В матеріалах справи відсутній протокол про вчинення позивачем правопорушення.

На те, що такий протокол не складався, є посилання позивача в позові та в апеляційній скарзі.

На неодноразові запити суду апеляційної інстанції відповідач матеріалів, які б спростовували ці доводи позивача, не надано.

Тому, аналіз матеріалів справи свідчить, що оскаржувана постанова винесена на місці вчинення правопорушення (автодорога Київ-Чоп, 739 км), без складання протоколу.

Стаття 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частина друга статті 258 КУпАП).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (передбачені законом незначні правопорушення - самовільне сінокосіння, засмічення лісів, безквитковий проїзд тощо).

Статтею122 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, за які накладаються адміністративні стягнення, зокрема порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.02.2016 року у справі № 306/157/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 700649 від 02.11.2015 року, винесену старшим інспектором ДПС ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 роти ДПС ДАІ - Білкою А.А., якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська