Справа № 826/27087/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 квітня 2016 року 16:05 №826/27087/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 20.08.2015 № 8.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки відповідача про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп», товариством з обмеженою відповідальністю «Антека», товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД», не відповідають дійсності. Посилався на наявність належним чином складених первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. За наведених обставин позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності висновків податкового органу та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилався на неналежно складені первинні документи. За таких обставин, відповідач зазначає, що господарські операції позивача з даними контрагентами не мали реального характеру. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним.

17.03.2016 суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Посадовими особами Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп» за грудень 2014 року, з товариством з обмеженою відповідальністю «Антека» за січень 2015 року та з товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД» за березень 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за березень 2015 року у сумі 122 302,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 06.08.2015 №255/26-55-22-08/33637667 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.08.2015 № 8, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 152 877,00 грн., в тому числі 122 302,00 грн. - основний платіж, 30 575,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2015 № 8, товариство з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» оскаржило його до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з акта перевірки від 06.08.2015 №255/26-55-22-08/33637667 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» та його контрагентами:

товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп» за договором поставки від 16.12.2014 №16/12;

товариством з обмеженою відповідальністю «Антека» за договором поставки від 09.01.2015 №А-901/2015;

товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД» за договором поставки від 16.03.2015 №АУ1603-к, за договором купівлі-продажу від 05.03.2015 №АУ503-пп.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп» (постачальник) укладено договір поставки від 16.12.2014 №16/12, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження виконання договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 16.12.2014 №16/12, специфікації як додатку №1 від 31.12.2014, накладної, акту здачі-прийому виконаних робіт, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, платіжних доручень.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Антека» (постачальник) укладено договір поставки від 09.01.2015 №А-901/2015, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження виконання договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 09.01.2015 №А-901/2015, специфікацій як додатків №1 від 29.01.2015 та №2 від 30.01.2015, №3 від 31.01.2015, накладних, податкових накладних, акта здачі-прийому виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, платіжного доручення.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД» (постачальник) укладено договір поставки від 16.03.2015 №АУ1603-к, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити на умовах даного договору картонні коробки в кількості та асортименті згідно заявці, в строк, вказаний в договорі, за ціною, визначеною у специфікації.

На підтвердження виконання договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 16.03.2015 №АУ1603-к, специфікацій як додатків №1 від 30.03.2015 та №2 від 22.04.2015, №3 від 26.05.2015, видаткової накладної, податкової накладної, акта здачі-прийому виконаних робіт, товарно-транспортної накладної, платіжних доручень.

Також, між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД» (постачальник) укладено договір купівлі-продажу від 05.03.2015 №АУ503-пп, відповідно до якого продавець зобов'язується відвантажити та передати у власність покупця піддони нові (розмір 800х1200х145 мм, 1-го сорту), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його згідно умов цього договору.

На підтвердження виконання договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору купівлі-продажу від 05.03.2015 №АУ503-пп, специфікації як додатку до договору №1 від 27.03.2015, видаткової накладної, податкової накладної, товарно-транспортної накладної, платіжних доручень.

Згідно письмових пояснень позивача, заявки на товар, які передбачені спірними договорами поставок, здійснювалися в телефонному режимі.

На підтвердження можливості транспортування придбаного товару, позивачем надано копію договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжнародному сполученні від 01.11.2014 №5/29 та податкових накладних.

На підтвердження ділової мети, позивачем надано копії договорів з товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Південно-Захід» від 18.12.2012 №25/12, від 02.12.2013 №АУ-01/12, від 02.12.2013 №АУп-02/12, на виконання яких були укладені спірні договори.

Також, позивачем надано копію договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2013 №03-ОР та акта прийому-передачі приміщення в оренду від 01.04.2013, за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, 19-Д, в яких приймався і зберігався товар, що був придбаний у спірних контрагентів.

Суд наголошує, що з наданих позивачем товарно-транспортних накладних вбачається, що товар постачався на склад, за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, 19-Д, на якому відповідальна особа - ОСОБА_1 приймав та розвантажував товар.

Директором товариства з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» надано довідку від 25.03.2016 №01/25/03-АУ про те, що ОСОБА_1 працює на підприємстві з 01.07.2008 на посаді комірника, що відповідно підтверджується відповідним наказом.

На підтвердження оприбуткування придбаного товару у спірних контрагентів: товариства з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Антека», товариства з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД», позивачем надано копії карток-рахунків №631, а також оригінали платіжних доручень на підтвердження здійснення оплати за придбаний товар, за перевезення товару, за сплату орендної плати.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» та його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп», товариством з обмеженою відповідальністю «Антека», товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД» вказано на:

- податкову інформацію Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 31.03.2015 №297/26-55-22-01/38449144 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп»;

- податкову інформацію Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.03.2015 №221/26-55-22-13 про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Антека»;

- відсутність можливостей здійснення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю «РЕД ВІНД», оскільки в останнього відсутні будь-які активи, в тому числі орендовані, незначна кількість працівників та відсутні операції з придбання товарів, для їхньої подальшої реалізації.

Суд відхиляє посилання відповідача на зазначені податкові інформації, як на доказ відсутності реального характеру здійснених правочинів між позивачем та його контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Девкаліон груп», товариством з обмеженою відповідальністю «Антека», оскільки з назви та змісту вказаної податкової інформації вбачається, що звірка контрагентів позивача фактично не проводилась і обставини щодо господарських операцій здійснених даними товариствами податковим органом реально не встановлювались.

Заходи, спрямовані на проведення зустрічної звірки, тобто спрямовані на вчинення дій щодо співставлення даних первинних та інших бухгалтерських документів суб'єкта господарювання, однак без фактичного вчинення таких дій, не можуть вважатися діями по проведенню зустрічної звірки.

Також, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит та віднесення сум, понесених витрат, до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме для такого контрагента, оскільки порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Така позиція суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, викладеною, зокрема, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання контрагентом свої зобов'язання зі сплати податку.

Отже, податковим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань.

Відповідно до частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пункт 198.1 статті 198 Кодексу). Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували те, що укладення договорів позивачем з його контрагентами, не відповідають дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов'язків не довів наявності умислу у керівників вказаних юридичних осіб на здійснення протиправної діяльності.

Також, відповідач не довів факту узгодженості дій позивача з недобросовісним виконавцем (на думку податкового органу) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента, яка б слугувала підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.09.2014 К/800/64137/13.

Суд, проаналізувавши первинні документи, копії яких наявні в матеріалах справи, встановив, що вони видані позивачу його контрагентами у відповідності з порядком, встановленим положеннями законодавства та їхні реквізити відповідають вимогам первинних документів, які передбачено статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши у сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що господарські відносини між позивачем та його контрагентами документально підтверджені та мали реальний характер.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що під час проведення перевірки відповідачем не встановлено наявності належних доказів неправомірного формування позивачем податкового кредиту; матеріали справи аналогічних доказів в собі також не містять, внаслідок чого податкове повідомлення-рішення від 20.08.2015 № 8 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 20.08.2015 № 8.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Акваарт Україна» () судові витрати в сумі 2 293 (дві тисячі двісті дев'яносто три) грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський