Справа № 806/38/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" квітня 2016 р. Справа № 806/38/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" лютого 2016 р. у справі за позовом Державного підприємства " Лугинське лісове господарство " до Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр шляхобудівництва" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Державне підприємство " Лугинське лісове господарство " звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати прийняті Лугинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області 28 грудня 2015 року податкові повідомлення - рішення:

- № про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 10306 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5153 грн, разом 15459 грн, у повному розмірі;

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 20000 грн за порушення норм регулювання обігу готівкових коштів у повному обсязі;

- № в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 331110 грн і застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 166555 грн, разом 497665 грн .

Позов обґрунтовано тим, що висновок працівників контролюючого органу щодо віднесення сум ПДВ на витрати собівартості в розмірі 57253,33 грн є безпідставним, оскільки такі суми були відображені на бухгалтерському рах. 644 "Податок на додану вартість" та не були включені позивачем до складу будь - яких податкових витрат, у тому числі і до складу собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг). Всі роботи по будівництву дороги лісогосподарського призначення підрядником - ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" були виконані, що підтверджено належними первинними документами. Позивач вказує на помилковий висновок відповідача щодо заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки позивачем подано всі документи, на підставі яких здійснювались ним операції з експорту лісопродукції на адресу компаній - нерезидентів і були враховані платником в податкову обліку, митне оформлення лісопродукції здійснено правомірно. Тож позивач вважає, що має право на застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні операцій поставки продукції вказаним покупцям - нерезидентам. Також позивач вказує, що ними своєчасно сформовано та роздруковано Z-звіт та відображено його в касовому звіті виробничого структурного підрозділу - "Їдальня". Відтак, відповідно до абз. 3 п. 2.6 Положення № 637, оприбуткування готівки здійснено у повному обсязі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2016 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 28 грудня 2015 року № та №.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 28 грудня 2015 року № в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 331110 грн і застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 166555 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Державного підприємства "Лугинське лісове господарство" 9901,00 грн, сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в її задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Представник третьої особи до суду не з'явився. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що Держане підприємство "Лугинське лісове господарство" (далі - ДП "Лугинське ЛГ") зареєстровано як юридична особа Лугинською районною державною адміністрацією Житомирської області. Основними видами економічної діяльності Підприємства є: "Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві", "Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві", "Лісопильне та стругальне виробництво", "Виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів", "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами", "Постачання інших готових страв".

Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість, здійснює як оподатковані так і звільнені від оподаткування податком на додану вартість операції.

Встановлено, що з 26.10.2015 до 04.12.2015 працівниками Лугинської ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку Державного підприємства "Лугинське лісове господарство" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2014 до 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 11 грудня 2015 року № 110/22-025/00991864.

Перевіркою встановлено порушення ДП "Лугинське лісове господарство", зокрема:

- п. 44.1 ст. 44, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 10306 грн за 2014 рік;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.п. 198.1, 198.4, 198.6 ст. 198, п. 199.1, 199.2, 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 340269,00 грн, у тому числі: у лютому 2014 р. у сумі 19 грн, у березні 2014 р. - 640 грн, у липні 2014 р. - 2720 грн, у серпні 2014 р. - 120377 грн, у вересні 2014 р. - 49396 грн, у жовтні 2014 р. - 74483 грн, у листопаді 2014 р. - 17811 грн, у грудні 2014 р. - 74823 грн;

- п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2015 за № 40/10320, щодо неоприбуткування в Касовій книзі підприємства готівкових коштів в розмірі 4000, 00 грн за 18.06.2014 в день їх надходження відповідно до фіскального звітного чеку від 18.06.2014 № 1023 та контрольної стрічки за 18.06.2014 до реєстратора розрахункових операцій з фіскальним номером .

28 грудня 2015 року Лугинською ОДПІ прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 15459 грн (за основним платежем - 10306,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 5153,00 грн);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання ДП "Лугинське лісове господарство" за платежем податок на додану вартість на суму 510404,00 грн, у тому числі за основним платежем - 340269,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 170135,00 грн;

- № щодо застосовування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20000 грн.

Позивач оскаржує податкові повідомлення - рішення від 28.12.2015 № і № в цілому та № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 497665 грн, у тому числі за основним платежем - 331110 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 166555 грн .

Щодо податкових повідомлень - рішень № та № в спірних частинах.

Як слідує із акту перевірки від 11.12.2015 № 110/22-025/00991864 підставами для нарахування позивачу податку на прибуток у розмірі 10306 грн за основним платежем і податку на додану вартість у розмірі 61092 грн за основним платежем, оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, були висновки посадових осіб контролюючого органу щодо завищення ДП "Лугинське ЛГ" за період з 01.01.2014 до 02.08.2014 витрат собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 57253,00 грн і неправомірного віднесення у період з 02.08.2014 до 31.12.2014 до складу податкового кредиту сум ПДВ у сумі 61092 грн, у тому числі у серпні 2014 року в сумі 15000 грн, у вересні 2014 року в сумі 11667 грн, у жовтні 2014 року в сумі 16667 грн, у листопаді 2014 року в сумі 2708 грн, у грудні 2014 року в сумі 15050 грн.

Утім фактичною підставою донарахування грошових зобов'язань у вказаних сумах відповідачем зазначено порушення ДП "Лугинське лісове господарство" вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України під час формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва". Зокрема, у ході перевірки встановлено, що ДП "Лугинське ЛГ" за 2014 рік отримало послуги по будівництву лісової дороги від ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" у загальній сумі 816562,74 грн. Сплачена у вартості цих робіт сума ПДВ за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в сумі 63333 грн позивачем віднесено до податкового кредиту ПДВ, однак до декларації з податку на додану вартість включено суму ПДВ лише у розмірі 6080 грн, а різницю, на думку відповідача, в сумі 57253, 33 грн позивачем віднесено на витрати собівартості за цей період.

У період з 02.08.2014 до 31.12.2014 позивачем віднесено до податкового кредиту та включено до декларації з податку на додану вартість суму ПДВ по придбанню у контрагента послуг у розмірі 61092 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на непідтвердження виконання ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" будівельних робіт, оскільки у них відсутні достатні основні засоби, які могли б забезпечити виконання робіт вказаних в актах приймання виконаних будівельних робіт, а складені сторонами договору акти приймання виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-2в) не містять дати та відомостей про залучення субпідрядників.

У відповідності до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Абзацом першим пункту 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу приписів пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За змістом пп. 139.1.6 п. 139.1 вказаної статті ПК України у разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та валові витрати з метою оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Суд встановив, що 20 жовтня 2013 року між ДП "Лугинське лісове господарство" Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства (Замовник) та ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" (Підрядник) укладеного договір підряду на будівництво лісогосподарської дороги № 100. За умовами вказаного договору Підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, на свій ризик виконати за завданням Замовника, з використанням своїх матеріалів і трудових ресурсів, а Замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти і оплатити виконані роботи - "Будівництво автомобільної дороги лісогосподарського призначення у кварталах №29.38.39.45 Радогощанського лісництва ДП "Луганське лісове господарство" Житомирської області".

Договір діє до повного виконання його умов до 31.12.2014 (п. 11.1 договору від 20.10.2013 № 100).

У подальшому Замовником та Підрядником укладено додаткову угоду № 1 до договору підряду № 100 від 20.10.2013 на будівництво лісогосподарської дороги від 23 грудня 2014 року. Цією угодою змінено пункт 2.1 договору № 100 від 20.10.2013, виклавши його в такій редакції: "Оплата виконаних Підрядником робіт, що визначена у пункту 1.1 цього договору, здійснюється за її договірною ціною. Сума договору згідно кошторису становить 889213,00 грн".

На підтвердження фактичного виконання цього договору у травні, вересні, жовтні та грудні 2014 року ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва" складено довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 (т. 1 а.с. 103, 110, 115, 120, 127) та акти приймання виконаних будівельних робіт за травень, вересень, жовтень і грудень 2014 року. Останні підписані Замовником і Підрядником (т. 1 а.с. 104-109, 111-114, 116-119, 121-126, 128-131).

За результатами господарських операцій ТОВ "Регіональний Центр Шляхобудівництва" видано ДП "Лугинське лісове господарство" податкові накладні (т. 1 а.с. 213-235).

Розрахунки за здійснені роботи і будівництво автомобільної дороги лісогосподарського призначення у кварталах № 29, 38, 39, 45 Радогощанського лісництва позивачем з ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва" проведено у безготівковій формі, що підтверджено копіями платіжних доручень, якими перераховано на користь контрагента грошові кошти в загальному розмірі 735000, 00 грн (т. 1 а.с. 132-154), та витягами з журнал - ордеру позивача по рахунку 631 за січень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2014 року (т. 1 а.с. 155-211).

Про виконання умов зазначеного договору також свідчить акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, а саме дороги кв. № 29,38,39,45, Радогощанським лісництвом від 31 грудня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові накладні, виписані ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва", сформовані відповідно до статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, містять усі обов'язкові реквізити та видані особою, зареєстрованою як платник податку на додану вартість, на момент їх видачі.

Суд встановив, що ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва" з метою належного виконання робіт з будівництва автомобільної догори лісогосподарського призначення у кварталах № 29,38,39,45 Радогощанського лісництва ДП "Лугинське ЛГ", до виконання будівельних робіт залучалися спеціалізовані організації, а саме Коростенське міжрайонне управління водного господарства та ДП "Житомирський облавтодор" філія "Коростенська ДЕД", а також було придбано необхідні матеріали у ПрАТ "Транснаціональна корпорація "Граніт" і ТОВ "Омелянівський кар'єр", що підтверджується видатковими накладними, актами здачі - прийняття робіт, договорами (т. ІІ а.с. 131-250, т. ІІІ а.с 1-87)

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва" не мало можливості виконати обсяг робіт, які зазначено в актах виконаних будівельних робіт, оскільки вказані роботи виконувались субпідрядними організаціями, залученими ТОВ "Регіональний центр Шляхобудівництва" до будівництва дороги.

Між тим, суд зазначає, що в період з 01.01.2014 до 02.08.2014 ДП "Лугинське ЛГ" здійснювались як оподатковані так і звільнені від оподаткування податком на додану вартість операції, тому при визначені розміру податкового кредиту за придбаними товарами платник, на підставі п. 199.1 ст. 199 ПК України, до податкового кредиту відносив не всю суму, а тільки частку сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, яка відповідала частці використання таких товарів/послуг в оподатковуваних операціях. Решту суми ПДВ, сплаченої у вартості придбаних товарів і послуг, яка не була включена до складу податкового кредиту, позивачем віднесено частково до складу витрат або вартості відповідного об'єкта основних засобів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума податкових витрат і податкового кредиту підтверджена відповідними первинними документами і податковими накладними, а тому податкові повідомлення - рішення № та № у відповідних частинах підлягають скасуванню.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на невключення до бази оподаткування податком на додану вартість реалізацію лісопродукції контрагентам-нерезидентам: компанії "ZORTEX BUSINESS LLP", компанії "Глобус ЛЛС", та, як наслідок, занижено податкове зобов'язання по взаємовідносинам з компанією "ZORTEX BUSINESS LLP" на загальну суму ПДВ 130903 грн. Вказує, що відповідно до отриманої відповідачем інформації, компанія "Глобус ЛЛС" вважається "недіючою", а дані щодо компанії "ZORTEX BUSINESS LLP" у вантажних митних деклараціях, оформлених при експорті товару, в частині адреси реєстрації контрагента є недостовірними.

За змістом пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з вивезення товарів за межі митної території України.

В силу приписів п. 193.1 ст. 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків; 0 відсотків; 7 відсотків.

Згідно зі пп. 195.1.1 (а) п. 195.1 ст. 195 ПК України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту. Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

У відповідності до статті 82 Митного кодексу України, експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

Частиною 2 статті 83 згаданого Кодексу визначено, що для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів у митному режимі експорту, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до закону обкладаються товари під час вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту; виконати вимоги щодо застосування передбачених законом заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; у випадках, встановлених законодавством, подати органу доходів і зборів дозвіл на проведення зовнішньоекономічної операції з вивезення товарів у третю країну (реекспорт).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідною умовою застосування платником податків нульової ставки ПДВ є фактичне вивезення товару за межі митної території України та оформлення необхідних документів на підтвердження фактичного виконання експортної операції.

Суд встановив, що 19.01.2011 між Державним підприємством "Лугинське лісове господарство" (Продавець) та компанією "Глобус ЛЛС" (США) (Покупець) укладено контракт №6-ГЛ (т. 2 а.с. 12-13).

За умовами цього контракту, Продавець продає, а Покупець придбаває пиловник сосновий у кількості 3600,00 м куб. Умови поставки - СРТ порт призначення, зазначений у додатках до цього контракту, (відповідно до Правил ІНКОТЕРМС в ред. 2010 р.). Відповідно до цього контракту поставляється товар, вид, кількість, асортимент, довжина, діаметр якого визначається сторонами у відповідних доповненнях до цього контракту, які є невід'ємною його частиною. Ціна товару зазначається у доповненнях до контракту. Загальна сума контракту складає 279600,00 дол. США. Оплата здійснюється у доларах США. Оплата вважається здійсненою у разі надходження грошових коштів на рахунок Продавця. Оплата проводиться згідно зі банківськими реквізитами Продавця, зазначеними у цьому контракті шляхом перерахування грошових коштів за місячну партію в розмірі 100%, відповідно до виставленого Продавцем рахунку - фактури (інвойса). Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця - продавцем.

До вказаного контракту сторонами погоджено ряд доповнень, зокрема щодо затвердження додаткових специфікацій, зміни ціни товару, від 01.04.2014, 10.05.2014, 01.06.2014, 17.07.2014 (т. 2 а.с.14-17).

На виконання умов контракту, позивачем у період з 01.08.2014 до 31.12.2014 здійснено експорт продукції половнику хвойної породи, не забороненого до вивезення, на суму 705574,55 грн, про що свідчать митні декларації (т. 2 а.с. 19-41), залізничні накладні на перевезення вантажу (т. 2 а.с. 42-43).

Відповідно до пункту 1 ст. 27 Конвенції між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи та капітал (дата ратифікації 26.05.1995, дата набуття чинності для України 05.06.2000), компетентні органи Договірних Держав будуть обмінюватися такою інформацією, яка необхідна для виконання положень цієї Конвенції або внутрішніх законодавств Договірних Держав, що стосується податків, на які поширюється Конвенція, в тій мірі, у якій оподаткування не суперечить цій Конвенції. Обмін інформацією не обмежується Статтею 1 (Загальна сфера застосування). Будь-яка інформація, одержана Договірною Державою, розглядатиметься як конфіденційна, так само як і інформація, отримана згідно з внутрішнім законодавством цієї Держави, буде розкрита тільки особам або владі (включаючи суди і органи управління), зайнятим оцінкою, збором або управлінням, примушуванням або судовим переслідуванням чи розглядом апеляцій стосовно податків, на які поширюється ця Конвенція. Такі особи або органи будуть використовувати інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію на публічних судових засіданнях і в юридичних рішеннях.

Таким чином, виключно інформація, надана компетентним орган США при обміні інформацією з компетентним органом України, є належним та допустимим доказом обставин з питань оподаткування.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що відповідно інформації, отриманої від Головного управління податкової міліції від 23.02.2011 за № 258/7/26-36 з посиланням на інформацію Торговельно - економічної місії посольства України у США № ТМ/01-13д-288/07 від 06.09.2007, "Глобус ЛЛС" з 29.05.2007 вважається недіючою.

Проте колегія суддів вказує, що згідно з офіційними свідоцтвами Державного секретаря штату Вайомінг від 25 січня 2008 року, від 18 травня 2010 року, від 13 квітня 2011 року та від 10 травня 2011 року з проставленням апостиля підтверджено, що Компанія "Глобус ЛЛС" є сформованою згідно законів штату Вайомінг 14 вересня 2004 року, виконала усі відповідні вимоги цього відомства, цій організації було присвоєно ідентифікаційний № 2004-000473458, ця компанія рахується як реально існуюча та така, що не має заборгованості у цьому відомстві, надала усі щорічні звіти та виплатила усі ліцензійні податки на сьогоднішній день, або ж від неї не вимагали подавати такі щорічні звіти і вона не подавала свідоцтва про ліквідацію.

Оригінали запитуваної інформації та переклад на них засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Формус К.Ю. та зареєстрована в реєстрі.

Тож колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання контролюючого органу на лист компетентного органу (США) та його анотований переклад, які підтверджують недійсність Компанії "Глобус ЛЛС" є необґрунтованими, оскільки у вказаному листі зазначено, що "GlobusLLC" зареєстрована у штаті Вайомінг, не має ідентифікаційного номеру (TIN) і не подає податкову звітність, відтак ідентифікувати, що саме ця компанія "Глобус ЛЛС" є тією, що здійснювала господарські взаємовідносини з ДП "Лугинське лісове господарство" неможливо.

Суд встановив, що між позивачем (Продавець) та фірмою "ZORTEX BUSINESS LLP", Великобританія, (Покупець) укладено контракт № 2013-88 від 28.03.2013 (т. 2 а.с. 64) та № 2014-88 від 27.12.2013 (т. 2 а.с. 66).

У відповідності до п. 1.1 кожного контракту, Продавець продає, а Покупець придбаває на умовах СРТ, Одеса (відповідно до Правил ІНКОТЕРМС в ред. 2010 р.) пиловник сосновий у кількості 2100 і 1000 м куб.

За змістом положень наведених контрактів, по якості пиловник сосновий повинен відповідати вимогам 2-го і 3-го сортів ГОСТ 9463-88. Ціна на товар встановлюється в дол. США/м. куб на умовах СРТ. Загальна сума контракту № 2013-88 від 28.03.2013 складає 151200,00 дол. США, а контракту № 2014-88 від 27.12.2013 - 81000,00 дол. США. Платежі за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов'язані з виконанням даного контракту на території покупця оплачуються покупцем, на території продавця - продавцем. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом. Відвантаження товару здійснюється продавцем на умовах СРТ за відповідними реквізитами.

Факт відвантаження позивачем лісопродукції на експорт вказаному Покупцю і отримання оплати за неї підтверджено митними деклараціями (т. 2 а.с. 68-78), платіжними дорученнями в іноземній валюті (т. 2 а.с.79) і оборотною відомістю про розрахунки з вказаною компанією.

Установлено, що за період з 15.07.2014 до 31.12.2014 ДП "Лугинське ЛГ" проведено відвантаження лісопродукції на загальну суму 592571,65 грн - на виконання контакту № 2014-88 від 27.12.2013, та на суму 61944,10 грн - на виконання контракту № 2013-88 від 28.03.2013.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, згідно листа ДФСУ Головного управління ДФС у Житомирській області вх. № 1006/8 від 28.04.2015, листа Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 № 630/17-200-490) фірма "ZortexBusinessLLP" ліквідована 15.07.2014.

Підпунктом (і) пункту 1 статті 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 (набрала чинності 11.08.1993) термін "компетентний орган" означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.

Згідно зі пунктом 103.5 статті 103 ПК України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги стосовно того, що ZORTEX BUSINESS LLP ліквідовано, оскільки встановлено, що згідно Протоколу зборів партнерів Компанії "ZORTEX BUSINESS LLP" від 14.07.2014 відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни - Об'єднане Королівство Великобританія з Англії WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom (т. 2 а.с. 59-60).

В судовому засіданні представник відповідача посилався на лист ДФС України, адресований заступнику начальника ГУ ДФС у Житомирській області від 23.03.2016 № 9871/7/99-99-09-01-19, в якому зазаначено, що відповідно до наданих документів Компанія "Zortex Business LLP" (Шотландія) не є правонаступником Компанії "Zortex Business LLP" (м.Лондон, Великобританія). Це два різних партнерства з обмеженою відповідальністю не пов'язаних між собою та мають різні реєстраційні дані. Однак, які документи стали підставою для такого висновку ДФС представник відповідача пояснити не зміг та надав їх для огляду суду.

Вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначає Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій".

Матеріалами справи підтверджено, що митні декларації оформлені в електронному вигляді, на них проставлені відповідні відмітки та печатки посадових осіб митниці. У цих митних деклараціях з експорту наявна інформація про переміщення кордону. Наведеним підтверджується завершення митного контролю та митного оформлення товарів.

При цьому жодна МД на поставку позивачем товару контрагентам - нерезидентам не була визнана недійсною, що свідчить на користь висновку про правомірність формування позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість у перевіреному періоді.

У рішенні ж Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Колегія суддів, дослідивши всі докази, що містяться в матеріалах справи приходить до висновку, що оподаткування експортних операцій за нульовою ставкою, формування податкового кредиту та витрат позивачем відбувалося правомірно, на підставі належних документів та реальних операцій. Отже податкові повідомлення - рішення від 28 грудня 2015 року № та № в частині 497665,00 грн є протиправними.

Щодо податкового повідомлення - рішення № колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що в Касовій книзі ДП "Лугинське лісове господарство" не оприбутковано готівкові кошти в розмірі 4000, 00 грн за 18.06.2014 в день їх надходження відповідно до фіскального звітного чеку від 18.06.2014 № 1023 та контрольної стрічки за 18.06.2014 до реєстратора розрахункових операцій з фіскальним номером , чим порушено п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2015 за № 40/10320.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Пунктом 2.2 гл. 2 указаного Положення визначено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення № 637 оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку ж проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 01 квітня 2014 року (справа № 21-54а14) та від 04 листопада 2015 року (справа № 825/554/15-а).

За змістом пункту 6 розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 N 417 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за N 1616/24148, внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова видача", якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Таким чином, оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО (використанням РК), є здійснення обліку такої готівки, в тому числі готівки і при службовому внесенні чи видачі, у книзі обліку розрахункових операцій саме на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК та відображення надходжень цієї готівки у КОРО, що і є підтвердженням проведення процедури оприбуткування.

Суд встановив, що відповідно до фіскального звітного чеку від 18.06.2014 № 1023, 18 червня 2014 року господарською одиницею ДП "Лугинське лісове господарство" - Їдальня № 1 проведено готівкових розрахунків із застосуванням РРО (фіскальний номер ) на суму 4000,12 грн.

Реєстратор розрахункових операцій, фіскальний номер , призначений для використання в господарській одиниці - Їдальня № 1, за адресою: смт. Лугини, вул. Павлова, 18, та належать ДП "Лугинське лісове господарство". За ним зареєстрована книга обліку розрахункових операцій № "р"/8 27.03.2014.

Із КОРО видно, що 18 червня 2014 року до граф 1-7 розділу 2 "Облік руху готівки та суми розрахунків" внесено відомості на підставі фіскального звітного чеку контрольної стрічки за день № 1023 із зазначенням загальної суми розрахунків у розмірі 4000,12 грн. Сума готівки в розмірі 4000,00 грн у z-звіті № 1023 від 18.06.2014 та КОРО відображена з використанням операцій "службова видача". Вказаний Запис в КОРО на підставі z-звіту № 1023 від 18.06.2014 здійснено своєчасно, фіскальний чек роздруковано цього ж дня, відтак процедура оприбуткування готівки дотримана.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення п.п. 2.2, 2.6 Положення № 637, а тому податкове повідомлення-рішення № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

В даному випадку податковим органом не надано доказів на спростування обставин, викладених в постанові суду першої інстанції., а тому податкові повідомлення - рішення Лугинської ОДПІ від 28 грудня 2015 року № , № в повному обсязі та № в частині 497665, 00 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лугинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державне підприємство " Лугинське лісове господарство " вул.Павлова, 18, смт.Лугини, Лугинський район, Житомирська область,11301

3- відповідачу/відповідачам: Лугинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Горького,8/42, смт.Лугини, Лугинський район, Житомирська область,11301

4-третій особі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр шляхобудівництва" - вул.Т.Кралі,130, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11502

5 - представник позивача ОСОБА_4, АДРЕСА_1,