Справа № 161/3014/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3014/16-а
Провадження № 2-а/161/200/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою серії АА2 № 991418 від 09.10.2013 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Зазначає, що з даною постановою не погоджується, адже в вересні 2013 року в нього було викрадено портмоне з посвідченням водія. В грудні 2013 року отримав довідку у ВДАІ м. Луцька про те, що його посвідчення водія в порядку КУпАП не вилучалося, посвідчення втрачене. 03.01.2014 року було отримано нове посвідчення серії ВВТ 785097, у звязку із втратою попереднього. Вказаний в оскаржуваній постанові автомобіль, в його користуванні ніколи не був. За наведених обставин, оскаржувана постанова була складена щодо іншої особи, яка використовувала втрачене посвідчення водія. Разом з тим, в постанові правильно зазначено лише його анкетні дані, інші відомості зазначено неправильно, тому її і не отримував, підпис не його. Про існування вищевказаної постанови стало відомо лише в березні 2016 року у ВДВС Луцького РУЮ.

Просить суд визнати дії інспектора неправомірними та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити, визнати дії інспектора неправомірними та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судове засідання не зявився, не забезпечив явку свого представника, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, беручи до уваги покази свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії АА2 № 991418 від 09.10.2013 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 6).

Оскільки штраф в добровільному порядку сплачено не було, постановою від 13.11.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу за постановою №991418 від 09.10.2013 року (а.с.8).

В судовому засіданні з пояснень позивача та показів свідка ОСОБА_5, встановлено що в вересні 2013 року посвідчення водія було втрачене.

20.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про втрату посвідчення водія серії АСВ037414 до ВРЕР з обслуговування м. Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Маневицького районів, про що 25.12.2013 року в облікову базу було внесено відповідний запис (а.с. 19).

З довідки від 20.12.2013 року виданої ВДАІ Луцького МВ, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що посвідчення водія на імя ОСОБА_2 ВДАІ м. Луцька не вилучалося (а.с. 21).

Відповідно, на час винесення постанови ПС1 № 013290 від 10.01.2014 року, посвідчення водія серії АСВ037414 від 07.05.2009 року на імя ОСОБА_2 значилося як загублене.

Тобто, при винесенні постанови та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, відповідачем не було достеменно встановлено особу правопорушника, належність посвідчення водія особі правопорушника, в оскаржуваній постанові зазначено правильно лише анкетні дані, що були отримані з посвідчення водія, інші відомості не відповідають дійсності. А відтак, ОСОБА_2 не отримував та не міг отримувати поштову кореспонденцію, яка надсилалася органами ДВС, не був ознайомлений з винесеною постановою, оскільки підпис в ній належить іншій особі.

Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем не було достеменно встановлено та перевірено особу, щодо якої було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не встановлено втрати водійських прав та використання їх особою, якій вони не належать, всупереч вимог законодавства притягнуто до відповідальності особу, яка була присутня на місці події та вина якої відсутня у складі вчиненого правопорушення.

У звязку із неявкою в судове засідання сторони відповідача, суду не було представлено жодних доказів в підтвердження обставин, викладених у постанові про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та факту вчинення правопорушення позивачем.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного суд вважає, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірними, а винесена постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 159, 163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 09.10.2013 року за ч.1 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 09.10.2013 року серії АА2 №991418 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій