Справа № 820/15385/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 березня 2016 р. № 820/15385/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Бабич В.А.,

представника відповідача - Мотузенка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Харківської регіональної філії
до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" в особі Харківської регіональної філії, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення № в.о. заступника начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Іващенко Т.В. від 13.08.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області перерахувати на поточний рахунок Харківської регіональної філії Центру ДЗК зайве стягнуті кошти у розмірі 9468,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач не порушував терміну сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб за лютий, першу половину березня 2014 року, оскільки ним своєчасно надані платіжні доручення по сплаті грошового зобов'язання, але у зв'язку з тим, що Постановою Правління Національного банку України від 28.02.14 року у ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" призначена тимчасова адміністрація, платіжні доручення позивача залишились без виконання банком. Таким чином, позивачем своєчасно не перераховано відповідні зобов'язання до бюджету з вини банку ПАТ"БРОКБІЗНЕСБАНК".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначив, що станом на 20.05.2014 року за підприємством виникла заборгованість у розмірі 84217,36 грн., яка погашена підприємством в період з 21.05.2014 року по 16.06.2014 року, тобто з порушенням граничних термінів сплати. З урахуванням того, що ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" повідомив позивача про повернення неприйнятих коштів з 20.02.2014 року по 28.02.2014 року, то у суб'єкта господарювання було достатньо часу для вирішення питання про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м. Харкова.

Харківською регіональною філією Центру ДЗК для виплати заробітної плати працівникам та розрахунків з бюджетом направлені за системою "КЛІЕНТ-БАНК" до АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" платіжні доручення від 20.02.2014 - 28.02.2014 року №120, №121, №122, №123, №126, №127, №128, №129, №134, №135, №136, №139, №140, №141, №144, №145, №146, №147, №150, №151, №152, №157, №158, №159, №162, №163, №164, №165, №166, №169, №170, №171 про переказ грошових коштів для сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб за лютий 2014 року у розмірі 177654,12 грн., а також у розмірі 149813,59 грн. для сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб за першу половину березня 2014 року (т. 1 а.с. 168-199).

Вказані платіжні доручення прийняті Харківським регіональним відділенням АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" за системою "КЛІЕНТ-БАНК" до виконання, внаслідок чого відповідні кошти списані з поточного рахунку Харківської регіональної філії Центру ДЗК для їх переказу до податкових органів (т. 2 а.с. 14-29).

23.07.2012 року між позивачем (Клієнт) та АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" (Банк) укладено договір №422-311/09/12 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково - касового обслуговування (т. 1 а.с. 11-16).

Відповідно до п. 2.4 вказаного Договору №422-311/09/12 від 23.07.2012 року про відкриття банківських рахунків на здійснення розрахунково-касового обслуговування з АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", Банк зобов'язався розрахунково-касові документи Центру ДЗК приймати та виконувати в день їх надходження.

07.03.2014 року з банківської виписки АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" по рахунку ХРФ Центру ДЗК, Харківська регіональна філія Центру ДЗК дізналася про не проведення переказу вказаних грошових коштів для сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб до бюджету, а також повернення їх на рахунок філії.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 року прийнято рішення №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Листом від 11.07.2014 року №21-4539/14 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (т. 2 а.с. 33) повідомив позивача, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року №339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" прийнято рішення від 11.06.2014 року №45 про початок здійснення процедури ліквідації АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК". Питання щодо відшкодування коштів, які перераховано Харківською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" на зарплатні картки працівників розглянуто, та уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК"надано роз'яснення щодо включення працівників Харківської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" до списку вкладників, які мають право на відшкодування. за рахунок коштів Фонду у відповідності до норм Закону.

Судом з виписки за особовим рахунком позивача за 16.06.2014 року (т. 2 а.с. 30-32) встановлено, що 16.06.2014 року Харківська регіональна філія здійснила виплату заробітної плати за лютий 2014 року та першу половину березня 2014 року, що заблокована з вини АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", з урахуванням компенсаційних доплат, а також забезпечила одночасне перерахування єдиного соціального внеску і податку з доходів фізичних осіб за лютий 2014 року та першу половину березня 2014 року та лікарняних за грудень 2013 року відповідно до п. 168.1.2 Податкового кодексу України. Виплата заробітної плати працівникам ХРФ Центру ДЗК за лютий 2014 року та першу половину березня 2014 року, що була заблокована з вини АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК", з урахуванням компенсаційних доплат, а також одночасне перерахування єдиного соціального внеску і податку з доходів фізичних осіб за лютий 2014 року та першу половину березня 2014 року та лікарняних за грудень 2013 року відповідно до п. 168.1.2 Податкового кодексу України відбулася з відкритого ХРФ Центру ДЗК розрахункового рахунку в ПАТ "УкрСиббанк".

Рішенням ДПІ у Київському районі м. Харкова від 13.08.2014 року № до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 8421,75 грн. (10%) та нараховано пеню в розмірі 1046,55 грн. (0,1%) на суму недоїмки за період з 21.05.2014 року по 16.06.2014 року (т. 1 а.с. 10)..

З повідомлення АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" за №7/4249-кр від 28.10.2014 року (т. 2 а.с. 34), позивач дізнався, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 року щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", згідно якого вимоги ХРФ Центру ДЗК до АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" будуть задовольнятися в 7 чергу. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги-вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

У відповідності до листа Міністерства доходів та зборів України від 28.04.2014 року №7644/6/99-99-17-03-05-16 (т.1 а.с. 234-236), наданого на запит ХРФ Центру ДЗК, надані роз'яснення відповідно до яких повідомлено, що орган доходів і зборів не застосовує до суб'єкта господарювання штрафні санкції у випадку несвоєчасного перерахування (неперсрахування) єдиного внеску з вини банку.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Для вказаних платників єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 1 частини першої статті 7 Закону № 2464).

Згідно з частиною п'ятою статті 7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

За змістом пункту 1 частини другої статті 6, частини восьмої статті 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник єдиного внеску зобов'язаний у повному обсязі обчислювати і сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною десятою статті 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що в разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Таким чином, за порушення строків зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346, з вини банку (крім випадків, передбачених п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу) такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, установлених Податковим кодексом за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому, платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Також законодавством закріплено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Аналізуючи вищевказані положення чинного законодавства України, враховуючи всі обставини справи, суд доходить висновку, що позивач перераховуючи кошти на відкритий рахунок в АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" виконував покладений на нього законодавцем обов'язок щодо сплати єдиного внеску, не своєчасне зарахування таких коштів сталось не з вини Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Харківської регіональної філії, а саме з підстав віднесення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних.

Між тим, користуватись не зарахованими Банком 07.03.2014 року коштами позивача, останній не має можливості і по теперішній час, оскільки рахунки позивача заблоковані, а співробітники позивача, що отримують заробітну плату в даному банку віднесені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до списку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно та неправомірно винесено рішення № від 13.08.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, тому спірне рішення слід скасувати.

Щодо зобов'язання Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області перерахувати на поточний рахунок Харківської регіональної філії Центру ДЗК зайве стягнуті кошти у розмірі 9468,30 грн., суд зазначає наступне.

Суд вказує, що відповідно до пп.14.1.115 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з пп. 17.1.10 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Також, відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

А відповідно до п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно з п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Суд вважає за необхідним вказати, що аналогічні норми містяться у Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженому спільним наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 № 882/1188.

Як встановлено судом, позивачем не виконана жодна із вищевказаних обов'язкових умов щодо повернення йому надмірно сплачених коштів, а відтак позов в цій частині суд вважає необгрунтованим.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень, який є відповідачем в даній адміністративній справі, не доведено належними та допустимими доказами правомірність складеного рішення № від 13.08.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині скасування рішення № в.о. заступника начальника Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області Іващенко Т.В. від 13.08.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Харківської регіональної філії до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 13.08.2014 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Панченко О.В.