Справа № 808/7577/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 рокусправа № 808/7577/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин»на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/7577/15 за позовом Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Токмацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» (далі - ПАТ «Завод БОМ»), згідно з яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з рахунків відповідача у обслуговуючих його банках кошти у сумі податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі - 148064,35 грн., в тому числі: недоїмка - 145751,96 грн. та пеня - 2312,39 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач має податковий борг перед бюджетом з орендної плати за землю з юридичних осіб в загальному розмірі 148064,35 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Суд, стягнув з рахунків ПАТ «Завод будівельно-опоряджувальних машин» у банках, які обслуговують цього платника податків, податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб в розмірі 143935,31 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Постанова суду мотивована тим, що заявлена позивачем сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача частково, крім тих сум податкових зобов'язань, що визначені податковими повідомленнями-рішенням № від 23.12.2014 року та № від 23.12.2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що ПАТ «Завод БОМ» не отримувало податкові повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року, № від 23.12.2015 року та №0 від 08.04.2015 року. Крім того, відповідач зазначає про те, що за змістом податкової вимоги №343-23 від 21.05.2015 року неможливо встановити хто конкретно її отримав, так як корінець податкової вимоги форми «Ю» незаповнений, тобто в ньому не вказано хто отримав податкову вимогу - посада, прізвище, підпис. Надана позивачем копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №159 не може бути доказом того, що податкова вимога №343-23 від 21.05.2015 року була направлена відповідачу поштою, та отримана ним, оскільки не відомо, що саме було відправлено рекомендованим листом №159 - відсутній опис вкладення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що за результатами проведення господарської діяльності відповідачем була подана позивачу податкова декларація з плати за землю:

- від 30.01.2014 №, відповідно до якої відповідачем самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2014 рік в розмірі 196744,80 грн., з щомісячним платежем - 16395,40 грн. (а.с.20-22).

- від 17.02.2015 №, відповідно до якої відповідачем самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2015 рік в розмірі 243566,38 грн., з щомісячним платежем - 20297,20 грн. (а.с.18-19).

Позивачем на підставі п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю за 2014 рік, за наслідками якої складено акт від 23.12.2014 року №196/15, у висновках якого зазначено, що відповідачем порушено вимоги п. 126.1 ст. 126 Податкового Кодексу України, тобто відповідачем несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкового зобов'язання з орендної плати за землю.

У зв'язку з встановленням зазначеним актом перевірки порушень позивачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 року №, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 1637,92 грн. та №, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 2491,12 грн.

Позивачем на підставі п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю за 2015 рік, за наслідками якої складено акт від 08.04.2015 року №29/15, у висновках якого зазначено, що відповідачем порушено вимоги п. 126.1 ст. 126 Податкового Кодексу України, тобто відповідачем несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкового зобов'язання з орендної плати за землю.

У зв'язку з встановленням зазначеним актом перевірки порушень позивачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2015 року №, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 7346,12 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було вручено посадовій особі відповідача 08.04.2015 року (а.с.16).

Крім того, за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань з орендної плати за землю з юридичних осіб позивачем була нарахована відповідачу пеня у розмірі 2312,39 грн.

Отже, загальна сума боргу відповідача з орендної плати за землю з юридичних осіб, яка обліковується в податковому обліку позивача, становить 148064,35 грн.

Вищезазначені суми грошових зобов'язань з плати за землю відповідачем не були сплачені.

21.05.2015 року у зв'язку із виникненням у відповідача податкового боргу позивачем була сформована та направлена податкова вимога №343-23 на суму 135660,92 грн., яка згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення була отримана представником відповідача 25.05.2015 року (а.с.13). Стягнення з відповідача податного боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 148064,35 грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини є Податковий кодекс України у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Стаття 36 ПК України закріплює, що податковим обов'язком платника податку визнається його обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Такий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

На виконання наведених вище положень, відповідачем до податкового органу було подано податкову декларацію з плати за землю від 30.01.2014 року № відповідно до якої відповідачем самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2014 рік в розмірі 196744,80 грн., з щомісячним платежем - 16395,40 грн. та від 17.02.2015 № відповідно до якої відповідачем самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2015 рік в розмірі 243566,38 грн., з щомісячним платежем - 20297,20 грн.

Проте самостійно визначені суми відповідач у встановлені ПК України строки не сплатив, що і стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому, пунктом 95.2 статті 95 ПК України закріплено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 59.4 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому за приписами п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Тобто, ПК України передбачено два шляхи надіслання (врученою) платнику податків податкової вимоги, а саме: передача її посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслання листом з повідомленням про вручення.

На виконання зазначених норм права, у зв'язку з непогашенням відповідачем податкового боргу, позивачем була направлена адресу ПАТ «Завод БОМ» податкова вимога від 21.05.2015 року №343-23, з визначеною сумою грошового зобов'язання у розмірі 135660,92 грн.

Вказана податкова вимога надсилалася на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та згідно відмітки на рекомендованому листі була отримана 25.05.2015 року. Твердження відповідача про те, що надана позивачем копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №159 не може бути доказом того, що податкова вимога №343-23 від 21.05.2015 року була направлена відповідачу поштою, та отримана ним у зв'язку з відсутністю опису вкладення поштового відправлення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки ПК України не передбачено обов'язку податкового органу направляти податкову вимогу поштовим зв'язком з описом вкладення.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що у відповідності до Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 1997 року № 799 передбачено застосування оформлення поштових відправлень з описом вкладення до звітів, розрахункових документів і декларацій.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача про те, що за змістом податкової вимоги №343-23 від 21.05.2015 року неможливо встановити хто конкретно її отримав, так як корінець податкової вимоги форми «Ю» незаповнений, тобто в ньому не вказано хто отримав податкову вимогу - посада, прізвище, підпис, оскільки податкову вимогу було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а не передано під розписку.

Корінець вимоги в частині зазначення поля «податкову вимогу отримав…. (посада), (прізвище, ініціали), (підпис)» заповнюється у разі передача її посадовій особі такого платника податків під розписку.

Щодо тверджень відповідача в доводах апеляційної скарги про неотримання ним податкового повідомлення-рішення №0 від 08.04.2015 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже зазначалося, положеннями п. 58.3 ст. 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником ПАТ «Завод БОМ» значиться Пархоменко Олег Володимирович (а.с.11-12).

З наявної в матеріалах справи копії корінця зазначеного повідомлення-рішення вбачається, що його було отримано головою правління відповідача Пархоменко О.В. 08.04.2015 року. При цьому на зазначеній копії наявний підпис цієї посадової особи відповідача, зазначені його посада та прізвище, а також дата отримання (а.с.16). Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження відповідача про неотримання ним податкового повідомлення-рішення №0 від 08.04.2015 року, оскільки ці твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки на корінці податкового повідомлення-рішення від 23.12.2014 року № відсутній підпис уповноваженої особи відповідача, то податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручене відповідачу.

Щодо тверджень відповідача в доводах апеляційної скарги про неотримання ним податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки згідно бази даних станом на 23.12.2014 року (дати вручення податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року головному бухгалтеру ПАТ «Завод БОМ») ОСОБА_2 рахувалася головним бухгалтером ПАТ «Завод БОМ», останні зміни в ЄДР були внесені 25.05.2015 року (а.с.66), а отже вихід на пенсію ОСОБА_2 згідно з наказом №18/113к від 22.12.2014 року не є підставою вважати податкове повідомлення-рішення № не врученим.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими твердження відповідача, про те, що право на отримання податкового повідомлення-рішення має лише керівник підприємства, а не його бухгалтер, оскільки ОСОБА_2 на день отримання податкового повідомлення-рішення № від 23.12.2014 року в ЄДР рахувалася головним бухгалтером ПАТ «Завод БОМ», а отже була посадовою особою платника податків - ПАТ «Завод БОМ».

Однак, враховуючи те, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/7577/15 оскаржено лише відповідачем, підстав для скасування судового рішення в цій частині не має.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Завод будівельно-опоряджувальних машин» - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі №808/7577/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 15 квітня 2016 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко