Справа № 822/148/16
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/148/16

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

14 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області, треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області про зобов'язання відповідача у відповідності до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звернутись до суду із позовом про знесення самочинно побудованої добудови до квартири АДРЕСА_1, розміром 6,05 х 3,92 м., в порядку адміністративного судочинства.

02 березня 2016 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України та треті особи в судове засідання не з'явилися. Проте, 12 квітня 2016 року та 13 квітня 2016 року через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідними №4097, №4098, №4099 та №4210 подали заяви та заперечення на апеляційну скаргу з проханням розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.

Відповідач - управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, у лютому 2013 року Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про знесення самочинного будівництва. Посилаючись на те, що за результатами, проведеної Інспекцією, перевірки було встановлено, що ОСОБА_5 самочинно здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_1, шляхом будівництва добудови до квартири зовнішніми розмірами 6,05 х 3,92 м. По даному факту Інспекцією 31.10.2011 року був складений акт та протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 винесено припис з вимогою до 01.02.2012 року подати в Інспекцію декларацію про готовність побудованого об'єкта до експлуатації.

01.11.2011 року винесена постанова про накладення на ОСОБА_5 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 170 грн., який відповідач сплатила, чим повністю визнала свою вину. Надалі, 26.06.2012 року Інспекцією було проведено повторну перевірку щодо виконання ОСОБА_5 вимог припису Інспекції від 31.10.2011 року, за результатами якої встановлено, що остання вимог припису не виконала, будь-яких дій для узаконення самочинного будівництва чи приведення його у відповідність до містобудівного законодавства не вчинила.

Також, у травні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, який на підставі її заяви від 25.12.2013 року залишено без розгляду.

Крім того, рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року, позов задоволено, постановлено зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знести за власний рахунок самочинно споруджену ними прибудову до квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на вищезазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, постановою Верховного Суду України від 24 червня 2015 року: рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2013 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 березня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2014 року скасовано, а провадження в порядку цивільного судочинства в справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_4, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Барська, 45", про знесення самочинного будівництва закрито, з тієї підстави, що позивач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю - звернулась до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури та не перевірила, що відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Також, зазначено проте, що положеннями ст..ст. 16, 386, 391 ЦК України визначено, що вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Так, 30 липня 2015 року ОСОБА_4 подано заяву до Управління інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Хмельницькій області, про звернення, з аналогічним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду негайно, оскільки термін позовної давності згідно КАС України складає шість місяців, а постанова Верховного Суду України винесена 24 червня 2015 року.

Однак, повідомленням від 14 серпня 2015 року, яке надійшло на адресу ОСОБА_4 зазначено, що Управління інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Хмельницькій області немає законних підстав для звернення до суду на знесення збудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2, оскільки з часу створення ОСББ "Барська 45" від 21.04.2013 року, було здійснено ряд дій та погоджень щодо узаконення даної прибудови та усунення порушень містобудівного законодавства, а тому порушень будівельних норм і правил під час будівництва прибудови Управлінням не встановлювалось.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції суб'єкта владних повноважень, надані йому законом та іншими нормативно-правовими актами, в тому числі зобов'язувати відповідачів до вчинення тих дій, які згідно із чинним законодавством можуть здійснюватися тільки органом виконавчої влади.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, п. 8 ст. 3 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Зміст позову - це вид судового захисту, за яким позивач звертається до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Така вимога повинна мати правовий характер, а також бути підвідомчою суду. Правильне визначення предмету позову має важливе практичне значення. Ним визначається суть вимоги, на яку суд повинен дати відповідь у своєму рішенні, підвідомчість цієї справи, провадиться класифікація на окремі категорії справ. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову.

Підставою позову - є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою визначені правові наслідки. Підстава позову складається із таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних взаємовідносин, приналежність сторін до цієї справи та привід по позову.

При цьому, право на захист - це суб'єктивне цивільне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав.

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Завдання правосуддя це розгляд та вирішення правового спору, захист порушених суб'єктивних прав особи.

Ознакою спору є мета його учасників- доведення правомірності своїх інтересів, їх захист усупереч інтересам протилежної сторони. Особа-позивач-очікує на захист своїх суб'єктивних інтересів.

Так, правозахисна функція органів адміністративної юстиції передбачає вжиття заходів, які захищають порушені адміністративним органом права, свободи чи інтереси особи. У такий спосіб усуваються перешкоди у реалізації особою її правових можливостей.

Таким чином, спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Статтею 162 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи, зокрема п.2 ч. 2 вказаної статті визначено, що суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Тобто, зобов'язання відповідача вчинити певні дії є присуд до активної поведінки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що в даному випадку суд не може зобов'язати відповідачів звернутись до суду з позовом, оскільки звернення до суду з позовом є правом, а не обов'язком, а також те, що в даному випадку відсутній факт порушення прав та інтересів відповідачів, які підлягають захисту.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що у разі порушення прав та інтересів ОСОБА_4 останній не позбавлений можливості їх захисту в судовому порядку визначеному чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладеного і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 квітня 2016 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.