Справа № 813/44/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 876/1573/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Гулида Р.М.,

з участю секретаря судового засідання - Кулик Т.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Юрків Р.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській обл. про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.01.2016р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській обл. щодо відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за адресою: м.Пустомити (захід від міста) Пустомитівського району Львівської обл., викладена у листі № Ф-580/0-884/25-15 від 10.12.2015р.; зобов'язати відповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській обл. повторно розглянути його клопотання від 24.11.2015р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території м.Пустомити (захід від міста) Пустомитівського району Львівської обл. (а.с.4-7).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.72-76).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_2, який, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення по суті позовних вимог (а.с.81-82).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час вирішення спору судом взято до уваги проект передачі земельних ділянок (паїв) ВАТ «Птахофабрика Пустомитівська» та розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл. № 827 від 12.12.2006р., відповідно до яких земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у власності чотирьох осіб. Разом з тим, останні не мають будь-яких правовстановлюючих документів та не зареєстрували спірні ділянки в установленому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.11.2015р. позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель згідно КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 2,00 га, що розташована за адресою: м.Пустомити (захід від міста) Пустомитівського району Львівської обл. (а.с.8).

За результатами розгляду наведеного клопотання відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській обл. скеровано листа № Ф-580/0-884/25-15 від 10.12.2015р., згідно якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по причині перебування спірної ділянки у приватній власності громадян, яким ця ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Факт перебування спірної ділянки у власності інших осіб підтверджується інформацією Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської обл., яка викладена у листі № 22-1315-0.5-4555/2-15 від 08.12.2015р. (а.с.13-14).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Земельного кодексу /ЗК/ України та постановами КМ України № 442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та № 15 від 14.01.2015р. «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6, 7 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст.122 ЗК України).

Згідно з п.1 постанови КМ України № 442 від 10.09.2014р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» створено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затв. постановою КМ України № 15 від 14.01.2015р. «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні; веде поземельні книги та видає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; забезпечує користування відомостями Державного земельного кадастру, організовує роботи з підготовки та підвищення кваліфікації державних кадастрових реєстраторів; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; здійснює землеустрій, у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель.

Під час судового розгляду з'ясовано, що звернення позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в установленому порядку розглянуто відповідачем; за результатами такого розгляду позивачу скеровано відмову в наданні такого дозволу по причині перебування спірної ділянки у власності інших осіб.

Згідно долученого до матеріалів справи проекту передачі земельних часток (паїв) ВАТ «Птахофабрика Пустомитівська» на території Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської обл. земельна ділянка, про яку клопотав позивач, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл. № 827 від 12.12.2006р. (а.с.39-68).

Згідно вказаних документів спірна ділянка перебуває у приватній власності громадян ОСОБА_6 (0,60 га), ОСОБА_7 (0,60 га), ОСОБА_8 (0,60 га) та ОСОБА_9 (0,60 га) (а.с.67).

Таким чином, в розглядуваному випадку має місце невідповідність місця розташування спірної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, її фактичне розташування на земельних ділянках, які перебувають у приватній власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

За наведених обставин відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є обґрунтованою та ґрунтується на вимогах закону.

При цьому, позивач не позбавлений можливості повторно звернутись із відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, місце розташування якої відповідатиме вимогам закону і не буде накладатись на раніше виділені земельні ділянки.

У частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що оскаржувана відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ґрунтується на інформації щодо земельної ділянки, яка розташована в межах НОМЕР_1, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня (а.с.34) та викопіюванням з кадастрової карти (а.с.33).

Згідно наведених документів спірна ділянка перебуває у приватній власності.

Також будь-яких доказів на спростування вищевказаної інформації позивачем не представлено; не виникло будь-яких сумнівів у достовірності цієї інформації й під час судового розгляду справи.

Окрім цього, отримавши інформацію від Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської обл., яка безпосередньо стосувалася клопотання позивача, відповідач поклав її в основу прийнятого рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, при цьому чинне законодавство не передбачає у такому випадку здійснення обов'язкової перевірки реєстрації права власності. Також дії Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської обл. щодо надання вказаної інформації позивачем не оскаржувалися.

Отже, розгляд клопотання позивача та прийняте по ньому рішення здійснені відповідачем в межах своєї компетенції та установленої процедури.

Також позивачем у своєму клопотанні було запропоновано до відведення земельну ділянку, яка перебуває у власності ОСОБА_6 (0,60 га), ОСОБА_7 (0,60 га), ОСОБА_8 (0,60 га) та ОСОБА_9 (0,60 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської обл. № 827 від 12.12.2006р.

Згідно інформації, наданої Пустомитівською міською радою (лист № 02-08/298 від 29.03.2016р.), на даний час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали сертифікати на земельну частку (пай) (а.с.101).

При цьому, доводи апелянта на необхідність перевірки факту реєстрації права власності на спірні ділянки в установленому порядку колегія суддів до уваги не приймає, оскільки згідно п.17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Також приписи ЗК України не покладають обов'язок на осіб, які володіють сертифікатами на право на земельну частку (пай), виділяти в натурі (на місцевості) земельні частки, так як відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а відтак не підлягає до задоволення, з вищевикладених підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016р. в адміністративній справі № 813/44/16 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

Р.М.Гулид