Справа № 303/7462/15-а 2-а/303/5/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Справа № 876/924/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області (далі - УПФУ в м. Мукачевому та Мукачівському районі), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку, нарахування та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2013 року, зобов»язати відповідача провести перерахунок, нарахувати і виплатити йому з 01.12.2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 % заробітної плати працюючого судді без будь-яких обмежень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є суддею у відставці, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання. Оскільки виплата грошового утримання проводилась йому у меншому розмірі, ніж передбачено законом, він звертався до суду з відповідним позовом. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2013 року його вимоги до УПФ були задоволені частково, але при її виконанні відповідачем знову неправильно застосовано норми закону, чим порушено його права. Зокрема, застосовані відносно нього обмеження щодо виплати грошового утримання в межах десяти прожиткових мінімумів були скасовані рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року, а тому при проведенні перерахунку ці обмеження не моли бути враховані. Відповідно йому мають виплачувати грошове утримання без будь-яких обмежень з 03.06.2013 року. З даним питанням він неодноразово звертався до відповідача, однак його звернення не були вирішені позитивно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23.12.2015 року позовні вимоги позивача за період з 01.12.2013 року по 11.06.2015 року залишено без розгляду у зв»язку з пропуском строку звернення до суду. Зазначена ухвала не оскаржувалась.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи з підстав викладених у апеляційній скарзі, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в частині відкритого провадження судом з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 18.11.1997 року за № 1284/97 «Про звільнення суддів» звільнений з посади судді Мукачівського районного суду у звязку з поданням заяви про відставку. Як судді у відставці, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2013 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 року зобов»язано УПФУ в м. Мукачевому та Мукачівському районі провести перерахунок та виплату позивачу щомісячне грошове утримання судді у відставці з 25.09.2012 року, у розмірі 80% грошового утримання працюючого судді, відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однаке при її виконанні відповідачем неправильно застосовано норми закону, чим порушено його права, зокрема, застосовані відносно нього обмеження щодо виплати грошового утримання в межах десяти прожиткових мінімумів

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаття 141 цього Закону передбачає, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Дана норма закону є чинною, вона не визнана неконституційною і не скасовувалась.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (чинній на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В частині третій статті 138 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 30 липня 2010 року, також було закріплено норму про те, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частину третю і п»яту статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п»ята статті 138 Закону).

Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п»ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Абзацом третім пункту 8 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 встановлено, що частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що право позивача як судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в разі зміни суддівської винагороди передбачено частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та визначається в тому розмірі заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, в якому щомісячне довічне грошове утримання було призначено (позивачу грошове забезпечення призначалось в розмірі 80%).

За наведених обставин позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом зобов»язання УПФУ провести перерахунок і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2015 року - в розмірі 80% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року у справі №303/7462/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо проведення перерахунку і виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2015 року в розмірі 80% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.04.2016 року.