Справа № 2а-6225/12/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Київ К/800/8074/13

К/800/8135/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку, за касаційними скаргами Державної митної служби України і Київської регіональної митниці на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати протиправними дії посадових осіб Державної митної служби України і Київської регіональної митниці, скасувати наказ Державної митної служби України від 28 березня 2012 року № 656-к в частині припинення перебування її на державній службі в митних органах України та наказ Київської регіональної митниці від 29 березня 2012 року № 368-к, поновити її на посаді головного інспектора сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів Київської регіональної митниці з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2012 року за клопотанням представника позивача залишено без розгляду позовну заяву в частині вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб Державної митної служби України і Київської регіональної митниці щодо ОСОБА_4

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано наказ Державної митної служби України від 28 березня 2012 року № 656-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині звільнення ОСОБА_4 та наказ Київської регіональної митниці від 29 березня 2012 року № 368-к «По особовому складу». Поновлено ОСОБА_4 на займаній посаді головного інспектора сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів Київської регіональної митниці Державної митної служби України. Стягнуто з Київської регіональної митниці на користь позивача середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

У касаційних скаргах Державна митна служба України та Київська регіональна митниця, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просять скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з грудня 1996 року ОСОБА_4 проходила державну службу в митних органах України на різних посадах. 12 грудня 1996 року позивач прийняла Присягу державного службовця (далі - Присяга). На посаду головного інспектора сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів Київської регіональної митниці ОСОБА_4 призначено наказом Київської регіональної митниці від 19 січня 2012 року № 42-к.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 28 березня 2012 року № 656-к припинено з 29 березня 2012 року перебування ОСОБА_4 на державній службі в митних органах України на посаді головного інспектора сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів Київської регіональної митниці відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) за порушення Присяги.

Наказом Київської регіональної митниці від 29 березня 2012 року № 368-к проведено повний розрахунок з ОСОБА_4 відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України та виплачено грошову компенсацію за 9 календарних днів невикористаної нею основної щорічної відпустки за період з 19 жовтня 2010 року по 18 жовтня 2011 року і за 18 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 19 жовтня 2011 року по 29 березня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що підставою видання Державною митною службою України спірного наказу стало подання Київської регіональної митниці про припинення перебування на державній службі в митних органах України посадових осіб сектору по контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відділу митних платежів, у тому числі ОСОБА_4, яке було внесено за результатами тематичної перевірки, проведеної відповідно до наказу Державної митної служби України від 23 березня 2012 року № 182 та службової перевірки, проведеної згідно наказу Київської регіональної митниці від 26 березня 2012 року № 348.

В ході вказаних перевірок були встановлені факти порушень, зокрема, ОСОБА_4 вимог нормативно-правових актів з питань митної справи при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення процедур митного контролю та митного оформлення товарів, а саме: Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 24 червня 2009 року № 602, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 липня 2009 року за № 669/16685. Такі порушення призводили до безпідставних зволікань при прийнятті рішень про визначення митної вартості товарів, що потягло до створення штучних перешкод у діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності. Зазначене свідчить про несумлінне виконання позивачем основних обов'язків державних службовців та своїх службових обов'язків, визначених її посадовою інструкцією.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачами не доведено факту несумлінного виконання позивачем своїх службових обов'язків, що призвело б до порушення закону і давало б підстави для припинення перебування її на державній службі у зв'язку з порушенням Присяги.

Так, відповідно до статті 413 Митного кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - МК) посадові особи митної служби України, вперше прийняті на службу до митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині 2 статті 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 3723-XII за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів митного контролю, здійснюється згідно з цим Законом, якщо інше не передбачено законами України.

Статтею 408 МК передбачено, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом № 3723-XII.

Згідно частини 2 статті 410 зазначеного Кодексу у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

В абзаці 1 преамбули Дисциплінарного статуту митної служби України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 6 вересня 2005 року № 2805-IV (далі - Статут) зазначено, що він визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці 2 преамбули Статуту визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема, невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій, які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать: 1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників; 2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

У відповідності до статті 31 Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби України від 13 серпня 2010 року № 918 затверджено Інструкцію про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено приводи, підстави, мета, порядок призначення і проведення службового розслідування, прийняття за ним рішень, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування у справі, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цієї Інструкції з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення посадовою особою дисциплінарного або іншого правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з'ясування під час проведення таких заходів.

За пунктом 1.4 Інструкції з'ясування обставин порушення трудової дисципліни посадовими особами митної служби здійснюється відповідно до вимог Кодексу законів про працю України, Закону № 3723-XII, Статуту та правил внутрішнього трудового розпорядку митного органу.

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у статті 21, частині 1 статті 22, статті 31 Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723-XII, свідчить, що за вчинення посадовими особами митної служби України порушень службової дисципліни, дисциплінарних правопорушень допускається застосування дисциплінарних стягнень, визначених у частині 2 статті 22 Статуту, частині 2 статті 9 Закону № 3723-XII, найбільш суворим з яких є звільнення. У пункті 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення Присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців може бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушення.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна відповідальність посадових осіб митної служби врегульована спеціальним законодавством, у тому числі й нормами Статуту. Норми Закону № 3723-XII можуть застосовуватися щодо посадових осіб митної служби у тій частині, що не врегульована спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Статуту, оскільки припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII є крайнім заходом відповідальності державного службовця за порушення службової дисципліни, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи митної служби дисциплінарних стягнень аж до звільнення з митного органу повинно бути мотивованим.

Розділом 4 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, чітко врегульована процедура їх застосування, внаслідок чого забезпечується належний захист законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Передумовою такого звільнення є ретельне службове розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення може бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення з митного органу, які є санкціями різних рівнів відповідальності й не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, звільнення позивача на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону № 3723-XII не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про протиправність наказів щодо припинення перебування ОСОБА_4 на державній службі, необхідність їх скасування та поновлення останньої на посаді.

Доводи, викладені в касаційних скаргах, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ухвалу судді Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2013 року в частині зупинення виконання оскаржуваних судових рішень вважати такою, що втратила чинність.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги Державної митної служби України і Київської регіональної митниці - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 серпня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Київської регіональної митниці про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.