Справа № 653/2763/14-а
Суддя: Крапівіна О. П.
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/2763/14-а
Провадження № 2-а/653/13/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

21.03.2016 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 районна рада Херсонської області про скасування рішення субєкта владних повноважень та

позов ОСОБА_2 районної ради Херсонської області до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування рішення субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Генічеського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2 районна рада Херсонської області про скасування рішення субєкта владних повноважень

та позов ОСОБА_2 районної ради Херсонської області до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування рішення субєкта владних повноважень.

ОСОБА_1 обґрунтовує свій позов тим, що вона є власницею частини домоволодіння, яке розташоване за адресою Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, пр. Миру, 42/6, право власності якого зареєстровано на підставі рішення суду від 31.07.2003 року. Її житло розташоване на земельній ділянці загального двору. Згідно схеми користування фактичними землекористувачами земельної ділянки є 8 сімей, що проживають в дворі по пр. Миру 42. Влітку 2011 року їй стало відомо, що її сусідка ОСОБА_3 на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 1225 від 24.02.2010 року отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,900 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель на земельній ділянці двору загального користування. Крім того позивачка дізналась про існування рішення міської ради № 1411 від 22.10.2010 року про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0811 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою. Вважає, що такі рішення ОСОБА_2 міської ради є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_3 не погоджувала межі земельної ділянки з фактичними землекористувачами, відведення земельної ділянки ОСОБА_3 порушує права доньок позивача на вільний доступ до свого майна, оскільки вони є спадкоємцями чоловіка позивачки, який помер, та якому належав другий поверх будівлі літ. Е, вхід до якого за матеріалами ДБТІ передбачено сходами з проспекту .Сходи, згідно замірів, розмір яких завширшки 1,20 м та влаштовуються з північної сторони, крім того пояснює, що ОСОБА_3 не є одноособовим власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, оскільки в рівних долях власниками житла є ще три члени її сім*ї, та більш того, земельна ділянка, відведена ОСОБА_3 розташована таким чином, що на ній розташовано ще й два гаражі, які належать територіальній громаді району і перебувають на балансі в управлінні агропромислового розвитку райдержадміністрації.

ОСОБА_2 районна рада Херсонської області обґрунтовує свій позов тим, що 19.03.2014 року до них звернулась громадянка ОСОБА_1 із заявою, в якій повідомила про факт отримання ОСОБА_3 правовстановлюючого документу на земельну ділянку за адресою ОСОБА_2, пр. Миру, 42а на частині якої розташовано майно територіальної громади, а саме гараж та вбиральня, та просила перевірити викладені в її заяві факти та вжити заходів по поверненню комунального майна у власність громади, по факту чого було ініційовано лист до прокуратури та в подальшому відкрито кримінальне провадження, а за інформацією про знищення майна громади (вбиральні Е) чоловіком власниці земельної ділянки, на якій фактично частково знаходиться майно громади, 24.04.2014 року райрадою було направлено до Генічеського РВ УМВС лист про вжиття заходів по припиненню демонтажу вбиральні. Враховуючи факт, що ОСОБА_3 отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність, розроблений ПП ОСОБА_4, рішень сесії ОСОБА_2 міської ради № 1225 від 24.02.2010 року та № 1411 від 22.10.2010 року, вважають, що вищевказані рішення є протиправними і підлягають скасуванню в судовому порядку, оскільки позивач вважає порушенням права власності на обєкти нерухомості гараж «Д» та вбиральня «Е», оскільки наявність оспорюваних рішень позбавляє територіальну громаду права на отримання у постійне користування або у власність земельної ділянки на якій розміщене та обслуговується нерухоме майно, що в свою чергу позбавляє можливості використання його без правовстановлюючих документів на землю, та оскільки райрада не може розпорядитися цим майном, оскільки обєкти нерухомості громади гараж та вбиральня, розташовані на земельній ділянці, що відведено ОСОБА_3 за кадастровим номером № :01:034:0016. Вважають, що відсутність у райради правовстановлюючих документів на земельну ділянку не є підставою для відмови їм у конституційних прав на землю.

У звязку з тим, що наведені позови однорідні та й до одного й того самого відповідача, вони були обєднані ухвалою Генічеського районного суду 22.09.2014 року.

У своїх позовах просять:

1.Визнати протиправним та скасувати пункт 57 рішення 50 сесії ОСОБА_2 міської ради 5 скликання № 1225 від 24 лютого 2010 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0900 га за адресою м. Генічеськ, херсонської області, по проспекту Миру, 42 а для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

2.Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення 56 сесії ОСОБА_2 міської ради 5 скликання № 1411 від 22 жовтня 2010 року про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею0,0811 га за адресою м. Генічеськ, херсонської області, по проспекту Миру, 42 а для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Представник позивача ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги з огляду на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник позивача представник ОСОБА_2 районної ради в судовому засіданні, просив задовольнити заяву та скасувати зазначені рішення, оскільки вони порушують права районної ради.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, заперечував про ти задоволення позовних заяв.

Третя особа ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог, вважає, що рішення є законними та наголошувала на обставини, викладенні у своїх запереченнях.

Позивачем ОСОБА_1 та її представником на підтвердження своїх вимог надано наступні докази, які були дослідженні в ході судового розгляду, а саме:

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.10.2003 року, власником 39/100 частини будинку за адресою м. Генічеськ, пр. Миру, 42 є ОСОБА_1, що також підтверджується технічним паспортом, складеного 17.09.2003 року.

Копія висновку експерта Генічеського БТІ від 29 червня 2005 року, про неможливість встановлення порядку користування земельною ділянкою за вказаною вище адресою, оскільки проїзд з двору на пр.ОСОБА_4 проходить через двір загального користування, який теж має юридичну адресу пр.Миру, 42 та належить іншим власникам. Рекомендовано звернутись в міську раду для виділу проїзду до земельної ділянки.

Копія витягу з рішення № 1225 від 24.02.2010 року, в якому дозволено ОСОБА_3 розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0900 га за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, по проспекту Миру, 42 а для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Копія рішення № 1411 від 22.10.2010 року, в якому затверджено ОСОБА_3 проекти землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0811 га за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, по проспекту Миру, 42 а для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Генічеського районного суду від 01.03.2012 року, визнано незаконним та скасовано рішення 35 сесії ОСОБА_2 міської ради 4 скликання № 597 від 19 квітня 2005 року (з внесеними змінами на підставі п.26 рішення 39 сесії ОСОБА_2 міської ради 5 скликання № 945 від 14 квітня 2009 року) про розподілення земельної ділянки за адресою: м. Генічеськ, проспект Миру, 42 на дві самостійні ділянки з присвоєнням юридичних адрес, а також про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 479 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з присвоєнням юридичної адреси м. Генічеськ , проспект Миру 42 а.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року постанову Генічеського районного суду від 01.03.2012 року скасовано.

Постановою Генічеського районного суду від 26.01.2012 року, визнано незаконним та скасовано рішення 10 сесії 6 скликання ОСОБА_2 міської ради № 194 від 12 липня 2011 року в частині скасування пункту 57 рішення 50 сесії міської ради 5 скликання за № 1225 від 24.02.2010 року про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,09 га за адресою м. Генічеськ, пр. Миру, 42 а, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в частині скасування п.1 рішення 56 сесії міської ради 5 скликання за № 1411 від 22 жовтня 2010 року про затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0.08 га за адресою м. Генічеськ, по пр. Миру, 42 а.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 26 січня 2012 року залишено без змін.

Відповідно до висновку відділу Держкомзему у Генічеському районі Херсонської області щодо надання земельної ділянки та погодження землевпорядної документації від 01 листопада 2010 року за № 07/1690 вбачається, що проект землеустрою виготовлений приватним підприємцем ОСОБА_4 на підставі рішення відповідача від 24 лютого 2010 року за № 1225. З пункту 11 випливає, що відділ Держкомзему у Генічеському районі погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність.

Згідно схематичного плану поділу земельної ділянки розташування загального двору за адресою м. Генічеськ, пр. Миру, 42, частка земельної ділянки площею 479 кв.м надається ОСОБА_3, погоджено з мешканцями загального двору, завідуючим відділу земпитань та архітектором міста.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 вона надає згоду приватизувати земельну ділянку площею 479 кв.м, яка розташована за адресою м. Генічеськ, пр. Миру, буд. 42 ОСОБА_3 Ця заява посвідчена приватним нотаріусом 11 квітня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за № 79.

У своєму запереченні проти позову ОСОБА_3 від 25.11.2013 року, керуючись ст.152 ЗК України, наголосила, що рішення субєкта владних повноважень може бути скасовано виключно у випадку порушення ним прав власника або землекористувача земельної ділянки. Вважає, що матеріали справи не містять рішення субєкта владних повноважень щодо надання позивачу або попереднім власникам земельної ділянки її у користування з зазначенням певного розміру, більш того такі рішення взагалі не приймались. Вважає, що земельні ділянки на якій знаходиться майно позивача ОСОБА_1 та майно ОСОБА_3 є окремими земельними ділянками , а отже і окремими обєктами нерухомості з окремими юридичними адресами, а не двором загального користування та порушення з цього приводу прав позивача, що в силу вимог процесуального права не підлягає доказування, оскільки ці обставини встановлені ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 року.

Посилання ОСОБА_3 про самовільне будівництво позивача підтверджується листом начальника Державної архітектурної інспекції від 13.12.2010 року, оскільки на спірній земельній ділянці збудована двоповерхова споруда, будівництво якої велось на підставі дозволу, строк дії якої не був своєчасно продовжений.

Але в подальшому, як було встановлено ОСОБА_1 оформила право власності належним чином, на підтвердження чого наданий технічний паспорт, складений 16.05.2012 року, рішення № 148 та свідоцтво про право власності від 19.04.2012 року, витягом про державну реєстрацію від 16.05.2012 року.

Також суду надані проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, площею 0,0811 га по пр. Миру, 42 а в м. Генічеськ, що в подальшому погодження архітектором міста згідно висновку № 128/02.05.11 та землекористувачами визначеними у акту про встановлення та погодження меж ділянки.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що в 2002-2003 році він продав гаражі Дзюбі. Відповідно до вимог ЦК України право власності на таке нерухоме майно не зареєстровано за ОСОБА_3.

Зважаючи на вище викладені обставини та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2 районна рада Херсонської області про скасування рішення субєкта владних повноважень не підлягає задоволенню з огляду на недоведеність порушень прав позивача .

В свою чергу, на підтвердження позовних вимог, ОСОБА_2 районна рада посилаючись та підтверджуючи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.04.2007 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії САС № 941008, що видано ОСОБА_2 міською радою 23.08.2012 року на підставі рішення виконкому міськради № 299 від 16.08.2012 (змінене), є власником обєктів нерухомого майна, за адресою м. Генічеськ, пр. Миру, 48, загальною площею 2395,8 кв.м, комунальної форми власності. До зазначених обєктів нерухомості входять зокрема будівля будинку творчості, двоповерхова будівля А2, а також - вбиральня Е. площею 4,5 кв.м, гараж Д 56,4 кв.м., що знаходяться фактично на території, яку на підставі правовстановлюючого документу на земельну ділянку за адресою ОСОБА_2, пр. Миру, 42а набула громадянка ОСОБА_3

За даними обставинами позивачем було ініційовано лист до прокуратури та в подальшому відкрито кримінальне провадження, а за інформацією про знищення майна громади (вбиральні Е) чоловіком власниці земельної ділянки, на якій фактично частково знаходиться майно громади, 24.04.2014 року райрадою було направлено до Генічеського РВ УМВС лист про вжиття заходів по припиненню демонтажу вбиральні, що підтверджується листами, що містяться у матеріалах справи.

Також позивачем ОСОБА_2 райрадою вказано, що при прийнятті оскаржуваних рішень було порушено встановлений законодавством порядок надання земельних ділянок, оскільки земельна ділянка надана у власність ОСОБА_3 без зазначення у Державному земельному кадастрі та кадастровому плані контурів обєктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, зокрема вбиральні «Е» та гаражу «Д», що належать громаді району; за відсутності у документації з землеустрою, щодо відведення земельної ділянки копій правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості вбиральні та гаражу, які належать третій особі та розташовані на цій ділянці, відсутність погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачам.

Враховуючи факт, що ОСОБА_3 отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у власність, розроблений ПП ОСОБА_4, рішень сесії ОСОБА_2 міської ради № 1225 від 24.02.2010 року та № 1411 від 22.10.2010 року, вважають, що вищевказані рішення є протиправними і підлягають скасуванню в судовому порядку, оскільки позивач вважає порушенням права власності на обєкти нерухомості гараж «Д» та вбиральня «Е», оскільки наявність оспорюваних рішень позбавляє територіальну громаду права на отримання у постійне користування або у власність земельної ділянки на якій розміщене та обслуговується нерухоме майно, що в свою чергу позбавляє можливості використання його без правовстановлюючих документів на землю, та оскільки райрада не може розпорядитися цим майном, оскільки обєкти нерухомості громади гараж та вбиральня, розташовані на земельній ділянці, що відведено ОСОБА_3 за кадастровим номером № :01:034:0016.

Як було встановлено в ході судового розгляду, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником нежитлових будівель за № 18694966 за адресою пр. Миру, 48, м. Генічеськ, загальною площею 2395,8 на підставі свідоцтва про право власності від 23.08.2012 року є ОСОБА_2 міська рада.

Згідно розпорядження № 527-р від 17 липня 2013 року будівля та споруди за адресою м. Генічеськ, пр.Миру 48 передані у власність із закріпленням їх на праві оперативного управління за Генеральною прокуратурою України, реєстраційний номер обєкта адміністративної будівлі 21.

Ухвалою Генічеського районного суду від 07.12.2015 року за клопотанням ОСОБА_3 залучено до роботи з виконання горизонтальної зйомки ПП «Сокіл» у якості спеціаліста та доручено провести горизонтальну зйомку земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 по пр. Миру 42а з привязаною до земельної ділянки по пр. Миру 48 та скласти ситуаційний план земельною ділянкою по пр.Миру 42а.

Суд враховує те, що обставини, які встановлюються за допомогою доказів, поділяються на дві групи: обставини, які належать до предмета доказування, та обставини, які не входять до предмета доказування, але мають значення для встановлення істини в адміністративній справі Тому доказування в адміністративному процесі тільки тоді виконує своє призначення, коли у повному обсязі будуть встановлені як основні, так і проміжні (другорядні) обставини, оскільки визнання їх судом, встановлення їх звязків з обставинами предмета доказування дозволяє скласти повну картину справи та постановити не тільки обґрунтований й законний висновок по суті справи, а й здійснити заходи щодо недопущення в подальшому винесення будь-якого рішення, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень відносно людини або колективного субєкта, які порушують або звужують їх права, встановлені Конституцією України та законами України.

Виходячи із принципу ст. 71 КАСУ, згідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки спеціаліст, який був залучений згідно до вищенаведеної ухвали в якій задоволено клопотання ОСОБА_3, не зявлявся до судових засідань та надав заяву від 11 лютого 2016 року , в якій просить не викликати його для надання пояснень по зйомці, та виходячи із принципу доказування та надання доказів, закріплених у статті 71 КАСУ, згідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а також приймаючи до уваги те, що клопотання про залучення додаткової горизонтальної зйомки чи проведення експертизи від ОСОБА_3 відсутні, то суд не сприймає до уваги висновки надані ОСОБА_3 у своєму клопотанні від 11.02.2016 року, в якому вона зазначає що саме на її думку вбачається із зйомки проведеної ПП «Сокіл» та надає висновки до неї. З висновку такої зйомки незрозуміло які об*єкти там зображені, їх розмір, привязка до місцевості.

Судом також досліджені матеріали геодезичної зйомки території за адресою пр. Миру 42 а у м. Генічеськ, виконані ОСОБА_2 районним відділом Херсонської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». З якого вбачається та підтверджується контурним планом місцевості, а також ситуаційною схемою № 1 та 2 розташування земельної ділянки, що виконана на основі матеріалів ортофотографічних зйомок привязаних до геодезичної мережі СК-63, по даним внесеним до Державного земельного кадастру.

Оскільки ситуаційні схеми достовірно дають уявлення про просторове місцезнаходження запитуваної земельної ділянки відносно вулиць, проїзду та інших домоволодінь, а також відносно окремих будівель або їх частин, із наданих планів вбачається, що досліджувальна земельна ділянка за адресою пр. Миру 42а, кадастровий номер 6016034:0016 - накладається на будівлі, що є капітальними, оскільки при контурному плані місцевості зображені межі запитуваної земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 відносно існуючих на момент проведення робіт, елементів ситуації, що дало змогу прояснити розташування земельної ділянки. Ці факти також підтверджено поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, який являється начальником Генічеського районного виробничого відділу, яким було проведено зйомку.

Дослідивши матеріали справи, надані докази окремо та в їх сукупності, суд робить висновки про те, що отримана ОСОБА_3 у власність земельна ділянка порушує межі капітальних будівель, а затверджений проект, розроблений ПП ОСОБА_4С не містив достовірних відомостей у геодезичної зйомці, оскільки проведений без зазначення усіх споруд на місцевості, а тому не повинен був затверджений. Право власності на таке майно набуте раніше ніж приймалось оскаржуване рішення. Таким чином суд вважає, що пункт 1 рішення 56 сесії ОСОБА_2 міської ради 5 скликання № 1411 від 22 жовтня 2010 року про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0811 га за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, по проспекту Миру, 42 а, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд повинен бути визнаний протиправним та скасований.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Також судом враховується ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, з огляду на ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Пунктом 9 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що питання з приводу організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

З огляду на ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК ( в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень станом на 22.10.2010 та 24.02.2010 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність

земельної ділянки із земель державної або комунальної власності

для ведення фермерського господарства, ведення особистого

селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і

обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

(присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва,

будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної

приватизації, подають клопотання до відповідної районної,

Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або

сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної

ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної

ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні

матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної

ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної

ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки

конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення

фермерського господарства).

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, районна, Київська чи Севастопольська міська державна

адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає

клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту

землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану

відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу

може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам

законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів,

генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної

документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань

використання та охорони земель адміністративно-територіальних

утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій

населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки

розробляється за замовленням громадян особами, які мають

відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у

строки, що обумовлюються угодою сторін.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Причому в коментованій статті вказано, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Розпорядження ж землями територіальних громад, в тому числі і шляхом передачі земельних ділянок у власність або користування, в силу приписів ст. 12 ЗК України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, які вправі прийняти рішення про надання або відмову у наданні земельної ділянки.

За приписами ст. 186-1 ЗК України, для розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, в районах та містах обласного значення, містах

Києві та Севастополі функціонують постійно діючі комісії.

До повноважень Комісії належить забезпечення погодження

документації із землеустрою відповідними органами виконавчої влади

та органами місцевого самоврядування.

До складу Комісії входять уповноважені представники

районного (міського) органу земельних ресурсів, містобудування та

архітектури, природоохоронного та санітарно-епідеміологічного

органу, органу охорони культурної спадщини. У разі погодження

проектів землеустрою, що розробляються з метою вилучення, надання,

зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення,

водного фонду, земельних ділянок для цілей, пов'язаних із

розробкою корисних копалин, до складу Комісії залучається

відповідно представник територіальних органів лісового

господарства, водного господарства, державного гірничого нагляду. Підставою відмови у погодженні документації із землеустрою

може бути невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих

відповідно до них нормативно-правових актів. Погодження

документації із землеустрою та підготовка висновків із викладом

зауважень до неї здійснюються безоплатно.

В даному випадку при затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 ОСОБА_2 міською радою не враховані вимоги закону, а саме ст.. 120 ЗК Украни( редакція на жовтень 2010 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною

ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих

самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього

землекористувача.

Такі ж вимоги містить ЦК України ст. 377 - До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить правовласності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Право власності на нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці, яку бажала отримати ОСОБА_3 мало бути перевірено органом, який затверджував такий проект.

Тобто наявність нерухомого майна, яке було з 2007 року зареєстровано за Територіальною громадою міста, селищ, сіл Генічеського району в особі ОСОБА_2 районної ради було підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як невідповідного його положень вимогам законів документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Порядок розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677 «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляється зокрема у разі надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості).

Згідно п. 3 Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

У ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Як вбачається із ч.1,2 ст 83 Земельного Кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 50 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно вимог ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст ч. 3 ст. 73 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 162 КАС України адміністративний суд має право у разі задоволення адміністративного позову прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) (частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) Державна казначейська служба України відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Водночас пунктом 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ встановлено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету та/або заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами суд вважає необхідним стягнути судові витрати з Державного бюджету України пропорційно розміру задоволений позовних вимог у сумі 36 грн. 54 коп шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень відповідача, оскільки позов ОСОБА_2 районної ради Херсонської області до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування рішення субєкта владних повноважень задоволено частково.

Керуючись ч.3 ст. 160 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 районна рада Херсонської області про скасування рішення субєкта владних повноважень залишити без задоволення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 районної ради Херсонської області до ОСОБА_2 міської ради Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування рішення субєкта владних повноважень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення 56 сесії ОСОБА_2 міської ради 5 скликання № 1411 від 22 жовтня 2010 року про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0811 га за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, по проспекту Миру, 42 а, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 районної ради Херсонської області витрати зі сплати судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп. (тридцять шість гривень 54 копійки) з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень відповідача ОСОБА_2 міської ради Херсонської області.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_7