Справа № 2-а-10340/11
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.О.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 09 лютого 2001року вона була прийнята до ПФУ на посаду спеціаліста 1 категорії по призначенню пенсій відділу пенсійного забезпечення на час проведення експерименту по переведенню з відділу соціального захисту населення. В теперішній час працює головним спеціалістом відділу пенсійного забезпечення УПФУ м.Дружківки.

Наказом начальника УПФУ № 38-0 від 19.08.2009року, нібито за припущене нею нешанобливе становлення до начальники відділу пенсійного забезпечення ОСОБА_4 в присутності співробітників та сторонніх відвідувачів управління, їй оголошено догану.

Наказом начальника УПФУ №43-0 від 30.09.2009р за припущене нею нешанобливе ставлення до громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6, їй оголошено догану.

Притягнення її до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним.

Підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності 19 серпня 2009року стали службова записка начальника відділу пенсійного забезпечення від 12.08.2009р та пояснювальні записки головних спеціалістів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В порушення вимог п.9 "Порядку проведення службового розслідування стосовно державних службовців", службове розслідування за вказаним фактом не проводилося, акт службового розслідування не складався, і відповідно її з ним не ознайомили, вона була позбавлена можливості висловити свої зауваження. В дійсності вона цього проступку не скоювала.

Підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності 30 вересня 2009року стали скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 По яким також не проводилося службове розслідування.

16 вересня 2009р вона оскаржила наказ № 38-0 від 19.08.2009ро до Комісії по трудових спорах УПФУ в м.Дружківка, але в розгляді скарги комісією їй було відмовлено.

Вважає, що основною підставою притягнення її до дисциплінарної відповідальності стало те, що 12 серпня 2009року вона звернулася з заявою до начальника УПФУ в м.Дружківка, в якій намагалась оскаржити наказ № 39в від 17.07.2009р, яким на неї було тимчасово покладені обов'язки головного спеціаліста УПФУ ОСОБА_9 на час її відпустки з 05.08.2009р по 19.09.2009р.

Вважаючи, що адміністрацією установи порушені вимоги ст. ст. 31, 105КЗпП України, оскільки вона приймалася на роботу за однією посадою, і працівникам не можна доручати обов'язки тимчасово відсутнього працівника без відсторонення від основної роботи, або без доплати за сумісну роботу, вона звернулася з відповідною заявою до начальника УПФУ, але замість відповіді на це звернення, отримала дві догани.

Тому всі три накази є незаконними та підлягають скасуванню .

З 21 серпня по 14 вересня вона знаходилася на лікуванні в терапевтичному відділені Дружківської ЦМЛ, а з 10 по 19 листопада - на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені Дружківської ЦМЛ, тому не могла звенутись до суду у встановлений ст. 233 КЗпП України строк. Вважає, що пропустила строк з поважних причин.

Діями відповідача їй завдана моральна шкода, оскільки були порушені нормальні життєві стосунки та плани, витрачався час на звернення до фахівців, судових органів для захисту прав. Притягнення до дисциплінарної відповідальності потягнуло не нарахування їй премій, що призвело до істотного погіршення життєвого рівня її сім'ї.

Просить суд поновити їй пропущений строк звернення до суду; визнати незаконним та скасувати наказ начальника УПФУ в м.Дружківка № 39в від 17.07.2009р в частині тимчасово покладених на неї обов'язків головного спеціаліста УПФУ ОСОБА_9 на час її відпустки з 05.08.2009р по 19.09.2009р; визнати незаконними та скасувати накази № 38-0 від 19.08.2009р. та № 43-0 від 30.09.2009р.; стягнути з відповідача УПФУ в м.Дружківка на її користь моральну шкоду в розмірі 1000грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позові. Просять позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги не визнали.Вважають, що наказ № 39-в від 17.07.2009р є законним, оскільки колективним договором, Постановою КМУ № 268 від 09.03.2006р. не передбачено доплати за заміщення спеціаліста під час його знаходження у щорічній відпустці. Також вважають накази № 38-0 від 19.08.2009р, та № 43-0 від 30.09.2009р. законними, оскільки з боку позивача відбулося нешанобливе ставлення, як до начальника відділу в присутності підлеглих, так і до громадян ОСОБА_6, ОСОБА_5 Позивач порушила вимоги Кодексу державного службовця яким передбачено, що службовець повинен шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 до УПФУ задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 12 Кодексу державного службовця, ст. 5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби.

Шанобливість - ввічливість, яка підкреслює повагу до людини виявляється у ставленні до людей.

п. 2.40 посадової інструкції головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці передбачено, що завданням і обов'язком головного спеціаліста відділу є додержання етики поведінки державного службовця (а.с.51).

Судом встановлено, що позивач знаходиться в трудових відносинах з відповідачем з лютого 2001року, і по теперішній час, працюючи головним спеціалістом відділу пенсійного забезпечення (а.с. 5).

Судом встановлено, що наказом відповідача № 39-в від 17.07.2009р. на позивача було покладено виконання обов'язків спеціаліста ОСОБА_9 на час щорічної відпустки останньої, з оплатою згідно КЗпП (а.с.6).

Судом встановлено, що позивачем виконаний наказ № 39-в від 17.07.2009р., оплата за виконання покладених обов'язків не проводилася.

Судом встановлено, що 19 серпня 2009року наказом по УПФУ № 38-о позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за нешанобливе ставлення до начальника відділу пенсійного забезпечення в присутності співробітників та сторонніх відвідувачів управління, яке відбулося 12.08.2009року, у виді доганни (а.с.9).

Судом встановлено, що 30 вересня 2009року наказом по УПФУ № 43-о позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог п.12 Кодексу державного службовця та ст. 5 Закону України "Про державну службу" у виді догани (а.с.11).

Суд вважає, що наказ № 39-в від 17.07.2009року є законним і скасуванню не підлягає з наступних підстав.

Позивач питання щодо стягнення на його користь неотриманої доплати за виконання обов'язків спеціаліста ОСОБА_9 не ставить.

Статтею 105 КЗпП передбачено, що розмір доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюється на умовах передбачених у колективному договорі.

Колективним договором Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці, який діяв на час видання наказу № 39-в від 17.07.2009року, передбачено, що адміністрація зобов'язується здійснювати оплату праці працівників управління, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування і їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів і інших органів".

Колективним договором передбачено здійснення оплати спеціалістам та службовцям за виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників таких самих категорій персоналу (у разі відсутності внаслідок тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці у звязку з вагітністю і пологам, у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку чи відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку) до 50% посадового окладу відсутнього працівника (а.с.52-57).

Згідно з п.2 постанови КМУ № 268 від 09.03.2006року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, надано право керівникам органів, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати спеціалістам і службовцям (крім заступників керівників органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів, керівників структурних підрозділів та їх заступників) доплату: за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників таких самих категорій персоналу (у разі відсутності внаслідок тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці у зв'язку з вагітністю і пологами, у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку чи у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку) - до 50 відсотків посадового окладу за основною роботою з використанням для цього до 50 відсотків посадового окладу відсутнього працівника.

Аналізуючи зміст Колективного договору та вказаної Постанови КМУ, вбачається, що доплата за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника у випадку його знаходження у черговій щорічній відпустці, як колективним договором так і Постановою КМУ не була передбачена на час видання спірного наказу.

При таких обставинах, суд вважає, що дії відповідача щодо покладання на позивача виконання обов'язків спеціаліста ОСОБА_9 на час її щорічної основної відпустки без доплати за виконання цих обов'язків є такими, що відповідають нормам КЗпП, Колективному договору. установи та постанови КМУ № 268 , а наказ № 39-в від 17.07.2009року є законними, і підстав для його скасування не має.

Суд вважає, що підстав для визнання наказу від 19.08.2009року № 38-о незаконним і його скасування немає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює в одному кабінеті з ОСОБА_1. 12 серпня 2009року вона стала свідком розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з приводу невиконання ОСОБА_1 завдання ОСОБА_4. На даний час вона не пам'ятає подробиці цієї розмови, але памятає, що у відповідь ОСОБА_1 кричала на начальника відділу. ОСОБА_4 намагалася її заспокоїти, але це було марним. В коридорі були присутні стороні люди, які також все бачили та чули.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні, що вона працює головним спеціалістом УПФУ,її робоче місце знаходиться в кабінеті 111, поряд з кабінетом ОСОБА_1. 12 серпня 2009року , працюючи в своєму кабінеті, приймала документи у інспекторів відділів кадрів різних підприємств. Почула розмову в коридорі начальника відділу ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Розмова перейшла у крик. Вона вийшла у коридор, і бачила, як ОСОБА_1 розмовляла з начальником грубо, некоректно щось відповідала. ОСОБА_4 намагалася її заспокоїти, але ж ОСОБА_1 не реагувала на звернення ОСОБА_4. Суть розмови вона вже не пам'ятає, але така ситуація у присутності сторонніх людей викликала неприятний стан.

Судом встановлено, що після цієї розмови 12 серпня 2009року ОСОБА_4 звернулася із службовою запискою на ім'я начальника УПФУ , в якій вказала, що на її вимогу щодо невиконання завдання, ОСОБА_1 кричала, що виконувати його не буде. На її намагання заспокоїти останню, і зауваження щодо некоректної поведінки, ОСОБА_1 ще більше кричала (а.с.60).

Після розгляду службової записки ОСОБА_4, начальник управління видав наказ № 38-о від 19 серпня 2009року в межах строків, передбачених ст.148 КЗпП . З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлена вчасно.

Таким чином суд вважає, що 12 серпня 2009року мало місце порушення позивачем вимог ст. 12 Кодексу державного службовця та ст. 5 Закону України "Про державну службу" , а саме нешанобливе ставлення до керівника відділу пенсійного забезпечення ОСОБА_4 в присутності співробітників та сторонніх відвідувачів управління.

Позивач на підтвердження своїх доводів про відсутність в її діях нешанобливого ставлення посилається на показання свідка ОСОБА_11 який в судовому засіданні пояснив, що він був на прийому у ОСОБА_1 12 серпня 2009року приносив їй документи по перерахунку пенсії. в цей час до неї в кабінет зайшла ОСОБА_4, яка почала шуміти. ОСОБА_1 звернула її увагу на те, що у неї є відвідувач, і не треба кричати. ОСОБА_1 в коридор не виходила і не кричала.

Однак суд критично ставить до цих пояснень, оскільки свідок не зазначив точного часу 12 серпня 2009року, коли він був на прийомі у ОСОБА_1. Свідок зазначає, що ОСОБА_1 не виходила до коридору, і не розмовляла з ОСОБА_4, однак це суперечить показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7.

Суд вважає, що підстав для визнання наказу від 30.09.2009року №43-о незаконним і його скасування немає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює головою комітета соціальної защити військово службовців у запасі. І до нього надходили скарги від пенсіонерів міністерства оборони щодо грубого і нетактичного ставлення з боку спеціаліста пенсійного фонду ОСОБА_1 Він сам опинився в такій ситуації.

Він також був на прийомі у спеціаліста ОСОБА_1 і липні 2009року, коли здавав їй документи на оформлення, а вона відмовлялася їх приймати, посилаючись на те, що не має бланків заяви і не її робота їх копіювати. "Вам надо, ви і робіть" була така груба відповідь.

Такеж відбулося і з підполковником ОСОБА_14, під час оформлення його документів.

12 серпня 2009року він звернувся до ОСОБА_1, дізнатися про результати оформлення своїх пенсійних документів, оскільки цей спеціаліст займався на той час документами учасників бойових дій.

Шоб усунути таку ситуацію, він звернувся до міського голови, оскільки вважав, що її необхідно виправляти. Як йому відомо, його звернення було передано для реагування до начальника пенсійного фонду. Після цього до нього звертався начальник пенсійного фонду пропонував надати пояснення з цього приводу, але ж він відмовився, оскільки вважав, що всі свої доводи виклав у зверненні до голови. До нього зверталася ОСОБА_1 з проханням забрати заяву, але ж він цього не зробив. Після цього ОСОБА_1 перейшла на іншу роботу. На даний час військовослужбовців обслуговує інший спеціаліст, і ситуація значно змінилася. Ніяких нарікань не має.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_15 до голови надійшло до відповідача 01 вересня 2009року.

Позивач в судовому засіданні стверджує, що їй не надавали для ознайомлення цю скаргу, тому вона не могла надати ніяких пояснень з цього приводу. Але ж свідок ОСОБА_13 свідчить, що саме ОСОБА_1 зверталася до нього і просила забрати цю заяву, що спростовує доводи позивача і не дає суду підстав вважати, що позивачу не було відомо про наявність скарги на неї з боку ОСОБА_13.

У суду немає підстав сумніватися в правдивості показань свідка ОСОБА_13.

Після розгляду скарги ОСОБА_13, начальник управління видав наказ №43-о від 30 вересня 2009року в межах строків, передбачених ст.148 КЗпП. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлена вчасно.

Таким чином суд вважає, що в діях позивача мало місце порушення нею вимог ст. 12 Кодексу державного службовця та ст. 5 Закону України "Про державну службу", а саме нешанобливе ставлення до громадян, а саме ОСОБА_13.

Суд не погоджується з доводами позивача, що відбулося порушення вимог п. 9 "Порядку проведення службового розслідуання стосовно державних службовців", оскільки відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, і не встановлено обов'язковість його проведення.

При застосуванні до позивача дисциплінарних стягнення, відповідачем додержані вимоги ст. 149 КЗпП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання наказів незаконними та їх скасування задоволенню не підлягають.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання наказів незаконними, то і вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст.6-12, 71, 94, 158-163 КАС України, на підставі ст.ст.231, 233 КЗпП України, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення в повному обсязі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 листопада 2011року.

Суддя: Т. Л. Панова