Справа № 815/7003/15
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. Справа № 815/7003/15

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Косцової І.П.,

за участю секретаря Худика С.А.,

за участю представника апелянта - Ващіліної Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання дії щодо відмови в реєстрації позивача за місцем проживання - протиправними та зобов`язання Київський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області зареєструвати ОСОБА_1 за місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку звернулась до Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області із заявою про реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, листом Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 17.10.2015 року за №335 позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою з тих підстав, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом типу садовий будинок і житловим не являється. Проте позивач вважає, що відмова Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області у реєстрації місця проживання не відповідає положенням чинного законодавства України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернулась до Київського РВ у м.Одеси ГУДМС України в Одеській області із заявою щодо реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Київського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області від 17.10.2015 року за №335 позивачу було роз`яснено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому вона просить зареєструвати своє місце проживання є садовий будинок і не належить до житлового фонду. (а.с.20).

Відповідно до статті 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ ( чинного на час виникнення спірних правовідносин), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні,

свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

особа - фізична особа;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Для реєстрації особа подає письмову заяву, документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Вказаним Законом визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.

Крім того, п.2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.11.2012р. №1077, передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року № 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за №84/20397; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Відповідно ж до ст.4 Житлового кодексу УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає:

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

- жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

- жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд);

- квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідно до Житлового кодексу УРСР дачний будинок не зазначений в переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду.

Згідно зі ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст.379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Таким чином, вирішуючи даний спір, слід виходити з таких характеризуючи ознак об`єкту нерухомості, як пристосування та придатність будинку для постійного проживання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на підставі витягу про державну реєстрацію прав від 12.12.2012 року (а.с.9), свідоцтва про право власності на садовий будинок з господарською будівлею від 20.02.2012 року (а.с.10), технічного паспорту від 18.10.2012 року (а.с.11-16), державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.7,8) належить садовий будинок з господарською будівлею площею 260,40 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.7,8) позивачу ОСОБА_1 належать земельні ділянки площею 0,0194 га та площею 0,0182 га з цільовим призначенням (використанням) земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , на яких розташований вищевказаний садовий будинок.

На підставі викладеного та вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість проведення реєстрація за адресою житла фізичної особи, зокрема, садового будинку, оскільки казаний будинок зазначений як садовий будинок, ніяким чином не позбавляє його вищенаведених ознак, притаманних житлу, та, відповідно, не позбавляє позивача права, як такого, зареєструвати своє місце проживання в ньому.

Однак колегія суддів вважає помилковим висновок суду щодо відмови в частині позовних вимог стосовно неправомірності дії позивача в наданні відмови в реєстрації позивача за зазначеною адресою, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

З наведеного слідує, що вимогам позивачів про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, повинні передувати вимоги про визнання дій чи бездіяльності відповідача протиправними (неправомірними). При цьому, позовні вимоги про визнання протиправними дії (бездіяльності) відповідача мають бути пов`язані з вимогами про зобов`язання вчинити його певні дії.

На підставі викладеного та вивчивши матеріали справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про можливість проведення реєстрація за адресою житла фізичної особи, зокрема, садового будинку, оскільки казаний будинок зазначений як садовий будинок, ніяким чином не позбавляє його вищенаведених ознак, притаманних житлу, та, відповідно, не позбавляє позивача права, як такого, зареєструвати своє місце проживання в ньому.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, однак зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права в частині позовних вимог, яка підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.3 ч. 1 ст. 198, п.4ст. 202,ч. 2 ст. 205, ст.254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Київського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 - протиправними.

Зобов`язати Київський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_1 з внесенням відомостей до паспортного документа.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді :