Справа № 283/689/16-а
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/689/16-а
провадження № 2-а/283/36/2016
П О С Т А Н ОВ А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Малина адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 24.03.2016 року звернувся до УПФУ в Малинському районі із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках та є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

25.03.2016 року листом №1740/03 відповідач відмовив ОСОБА_2 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що посвідчення потерпілого 4 категорії серії В-1 №508061 від 10.02.1995 року видано Малинською райдержадміністрацією, а не обласною державною адміністрацією.

Просив визнати відмов УПФУ в Малинському районі у призначенні йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років неправомірною та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на умовах визначених нормою статті 55 зазначеного Закону, оскільки обмежується його право на призначення пенсії на пільгових умовах, зазначивши, що його статус та посвідчення ніким не оспорювалось та підтверджується записами у трудовій книжці.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляду справи без його участі, заявлений позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги не визнав, про що надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " та відповідно до ст. 65 Закону має бути видане обласними державними адміністраціями, а не районними, тобто надане посвідчення видане неуповноваженим на те органом, що суперечить вимогам ст. 65 Закону та п. 10 Порядку видачі посвідчень та не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про ґрунтовність заявлених вимог ОСОБА_2 з наступного:

Встановлено, що позивач з 14.09.1987 року по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Дані населені пункти, згідно Переліку населених пунктів, віднесені до зони посиленого радіоекологічного контролю забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року.

Крім того, позивач 10.02.1995 року отримав посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія В-1 №508061 (категорія 4).

Відповідно до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, належність позивача до особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалось, а тому посвідчення є чинним і вказує на те, що позивач згідно ч.4 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Згідно пункту 2 ч. 3 статті 55 зазначеного Закону особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на З роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, суд вважає недоречним перекладання відповідальності на особу позивача недоліків Держави при видачі посвідчення іншим її органом, ніж це передбачалось Постановою КМУ.

Таким чином, пенсія за віком має бути призначена ОСОБА_2 з дня звернення з заявою про призначення йому пенсії - 24.03.2016 року.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області задовольнити.

Визнати протиправною відмову УПФУ в Малинському районі Житомирської області в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на умовах, визначених нормою ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на умовах, визначених нормою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років, починаючи з 24 березня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений по справі судовий збір в розмірі 551 (пятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Малинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: