Справа № 813/6154/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 876/1931/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кулик Т.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Бондаренко М.І.;

від третьої особи - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. в адміністративній справі за позовом Львівської міської ради до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

18.11.2015р. позивач Львівська міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог, просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 11.03.2009р. про право власності на об'єкт незавершеного будівництва, а саме нежитлової будівлі «В-2», готовністю на 42 відсотки, площею 441,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за ОСОБА_3, реєстраційний номер майна 26692424 (а.с.3-6, 37-38).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. заявлений позов задоволено; скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 26692424 від 16.03.2009р. за ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: нежитлову будівлю літ. «В-2», готовністю на 42 відсотки, площею 441,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1; стягнуто з відповідача Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача Львівської міської ради судовий збір в розмірі 1218 грн. (а.с.82-83, 94).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив третя особа ОСОБА_3, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.102-104).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 у встановленому порядку підтверджений та не скасований (запис з реєстру не виключений), тому станом на час винесення рішення ОСОБА_3 є власником приміщення площею 441,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При прийняті рішення судом не було залучено до справи у якості відповідача самого державного реєстратора Гриб О.Б., таке приймалося без дослідження доказів по справі, виклику відповідача та третьої особи, а також без витребування реєстраційної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття рішення реєстратором ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 26692424 від 16.03.2009р. про реєстрацію права власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно було рішення Постійно діючого Третейського суду при Юридичній корпорації «Принцип» № ПВ-128-05/08 від 16.12.2008р. (а.с.45-48).

05.07.2011р рішенням постійно діючого Третейського суду при Юридичній корпорації «Принцип» № ПВ-128-05/08 вищевказане рішення цього ж суду № ПВ-128-05/08 від 16.12.2008р. скасовано (а.с.8-13).

02.04.2013р. Личаківським районним судом м.Львова від 02.04.2013р. винесено ухвалу про задоволення заяви ТзОВ «Старий Лицар» про поворот виконання рішення суду - ухвали Личаківського районного суду Львова від 10.03.2009р. по справі за заявою ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 16.12.2008р., яким визнано право власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, нежитлової будівлі літ. «В-2», готовністю на 42 %, площею 441,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-18, 50).

Дізнавшись про факт реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, 21.09.2015р. Львівська міська рада подала заяву про скасування запису про нерухоме майно за № 26692424. Однак, рішенням державного реєстратора № 24618106 від 21.09.2015р. відмовлено у скасуванні запису про нерухоме майно; причиною такої відмови слугували приписи п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України № 2502/15 від 12.12.2001р., а саме відсутність судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з матеріалами реєстраційної (інвентаризаційної) справи та відповідно до довідки Головного управління земельних ресурсів у Львівській обл. № 20/01-15/1352 від 12.03.2009р. згідно земельно-кадастрових даних, земельна ділянка у АДРЕСА_1, знаходиться в користуванні ТзОВ «Старий Лицар». З врахуванням закінчення терміну дії договору на право тимчасового користування земельною ділянкою, власником земельної ділянки, на якій розташоване самовільне будівництво, є Львівська міська рада.

Правові підстави для набуття права власності ОСОБА_3 на зазначений об'єкт нерухомого майна, з урахуванням рішення Личаківського районного суду м.Львова від 02.04.2013р., є відсутніми, тому запис про державну реєстрацію права власності підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав

Згідно п.1 ч.2 ст.8 цього Закону державний реєстратор в межах своїх повноважень здійснює державну реєстрацію прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обмежень, правочинів щодо нерухомого майна або відмовляє в такій реєстрації.

Частиною 1 ст.15 вказаного Закону передбачено порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Підставами для державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до ст.19 зазначеного Закону є:

1) договори, укладені у порядку, встановленому законом, та акти прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішення судів, що набрали законної сили;

6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч.2 ст.26 наведеного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Із урахуванням наведеного, правові підстави набуття права власності третьої особи ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна відпали, через що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 26692424 від 16.03.2009р. за ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: нежитлову будівлю літ. «В-2», готовністю на 42 відсотки, площею 441,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, підлягає скасуванню.

Окрім цього, рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 винесено без відповідної технічної документації (відведення для цієї цілі земельної ділянки), оскільки така земельна ділянка для спірного будівництва не виділялася, а також за відсутності кадастрового плану земельної ділянки і даних технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна (а.с.14).

Також спірне рішення торкається прав та інтересів позивача, оскільки спірний об'єкт незавершеного будівництва розташований на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності; дії останнього ґрунтуються на вимогах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. в адміністративній справі № 813/6154/15 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів