Справа № 826/25143/15
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Шутовської І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково:

- визнано незаконним і скасовано наказ головного управління МВС України в місті Києві від 06 листопада 2015 року № 1010 про звільнення ОСОБА_2 згідно з пунктами 10-11 розділу 11 Закону України «Про національну поліцію України» та пунктом 64/г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора чергової частини штабу Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві на попередньому місці роботи з 06 листопада 2015 року зі збереженням спеціального звання та виплатою середньомісячного заробітку за вимушений прогул.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема працював старшим інспектором - черговим чергової частини штабу Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 № 1010 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п. 64 «г» з 06 листопада 2015 року звільнено у запас Збройних сил (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2 (а.с. 7).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного наказу відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», ліквідовано як юридичну особу публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п. 1 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» - цей закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Пунктом 5 визначено, що втратив чинність Закон України «Про моліцію».

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 9-11 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень даного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» у разі, якщо вони виявили таке бажанням та за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених даним Законом.

Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований у газеті «Голос України» (№ 141-142) від 06.08.2015.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції, позивач 06 листопада 2015 року подав до відділу кадрів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві рапорт на ім'я Голови комісії з проведення ліквідації з проханням перевести його до складу Національної поліції (а.с. 9).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач вчасно скористався наданим йому законом правом та надав згоду на проходження служби в Національні й поліції, разом з цим, відповідачем не взято до уваги вищезазначений рапорт позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного наказу відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212 та 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 14 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Аліменко В.О.