Справа № 344/1152/16-а
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1152/16-а
Провадження № 2-а/344/126/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представника позивача Дикун І.О., представника відповідача Криклій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара Івано-Франківського міського військового комісаріату полковника Сорокопуд І.В. про визнання неправомірними дій провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання протоколу від 31.12.2015 року таким, що складений з грубим правопорушенням вимог КУпАП, визнання незаконною та скасування постанови від 13 січня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови від 13 січня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що військовим комісаром Івано-Франківського міського військового комісаріату, полковником ОСОБА_2 , 13.01.2016 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч.1 ст.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та притягнено позивача до адміністративної відповідальності на підставі ст. 210 КУпАП і накладено максимальне покарання передбачене даною статтею штраф у розмірі 7 неоподаткованих мінімумів, тобто 119 грн. Оскаржувана постанова суперечить вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки про складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач не був повідомлений, протокол був складений у його відсутності, позивач не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні 04 березня 2016 року представник позивача подала заяву про зміну позовних вимог, а фактично збільшила позовні вимоги та просила також про визнання неправомірними дій провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання протоколу від 31.12.2015 року таким, що складений з грубим правопорушенням вимог КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві та у заяві про зміну позовних вимог. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити, надав суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення.

Згідно копії оскаржуваної постанови № 175 від 13.01.2016 року (а.с.24) ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, належним чином повідомленим про необхідність прибути до військового комісаріату для уточнення даних персонально-якісного обліку, ведення якого покладено на військові комісаріати у період з 24 по 30 грудня 2015 року за викликом військового комісаріату не прибув, чим порушив п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.210 КУпАП. У зв`язку з цим на позивача накладено штраф у розмірі 119 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до вимог абзаців 6 та 13 ч.1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані: сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації; вести облік військовозобов`язаних, резервістів і призовників із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надавати звітність із цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

Згідно п. 3.4 розділу 3 Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях та навчальних закладах, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №660 від 15.12.2010 року, в тому числі, керівники підприємств, установ, організацій, зобов`язані здійснювати оповіщення військовозобов`язаних про виклик до військового комісаріату у зв`язку з мобілізацією.

На виконання вищезазначених вимог законодавства 24.12.2015 року Івано-Франківським міським військовим комісаріатом було направлено розпорядження директору ДП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про оповіщення вказаних у розпорядженні військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , про їх виклик до Івано-Франківського міського військового комісаріату та забезпечити їх прибуття в період з 24.12.2015 року по 30.12.2015 року (а.с.17).

Листом №21/2310 від 29.12.2015 року директор ДП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» ОСОБА_3 повідомив військового комісара Івано-Франківського міського військового комісаріату - полковника ОСОБА_2 , про виконання розпорядження, а саме, що ОСОБА_1 оповіщений, від отримання повідомлення відмовився (а.с.18).

Рапортом провідного спеціаліста відділення військового обліку та бронювання службовець ЗСУ ОСОБА_4 повідомлено військового комісара Івано-Франківського міського військового комісаріату, що з 24.12.2015 року по 30.12.2015 року до Івано-Франківського міського військового комісаріату для уточнення військово-облікових даних не з`явився за викликом солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

Отже, позивач, будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитись за викликом до військкомату у визначений час, без поважних причин не прибув, про причини неприбуття військового комісара не повідомив.

Позивач порушив вимоги:

п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої, з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України за невиконання вказаних вище обов`язків несуть відповідальність згідно із законом.

Тому, 31.12.2015 року провідним спеціалістом командування Криклій Л.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП, порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах тягне за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний протокол 31.12.2015 року був надісланий директору ДП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» рекомендованим листом для вручення ОСОБА_1 (а.с.22, 23).

Однак, як вбачається із копії листа директора ДП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», позивач відмовився отримувати копію протоколу, однак був оповіщений про час та місце розгляду справи (а.с.8), а тому, позивач був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи.

Представник позивача стверджує, що відповідачем при складанні протоколу порушено вимоги ст. 254 КУпАП, оскільки його не було повідомлено про складання такого протоколу та протокол складався у його відсутності.

Суд вважає такі твердження представника позивача безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол було складено у відсутності особи, оскільки особа не з`явились до військкомату в період з 24.12.2015 року по 30.12.2015 року та не повідомила про причини неявки, тому 31.12.2015 року уповноважена особа склала протоколу. У протоколі зазначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дата розгляду справи про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення.

Безпідставними є твердження представника позивача про те, що протокол є по суті єдиним та основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки при притягненні особи до адміністративної відповідальності враховується не тільки протокол, але й інші докази.

З`ясувавши всі обставини адміністративної справи, 13 січня 2016 року військовий комісар Івано-Франківського міського військового комісаріату склав постанову № 175, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про необхідність прибути до військового комісаріату для уточнення даних персонально-якісного обліку у період з 24.12. по 30.12.2015 року не прибув до військового комісаріату (а.с.24).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним та основним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні не могла пояснити причину неявки ОСОБА_1 до військового комісаріату за викликом військового комісара. Факту неявки не спростувала, отже, фактично визнала факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП.

14 січня 2016 року рекомендованим листом №188 військовим комісаром направлено директору ДП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» для вручення ОСОБА_1 копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.25, 26).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Представник позивача стверджує, що копію постанови позивач отримав 19 січня 2016 року, а тому просить поновити пропущений строк на оскарження постанови.

Представник відповідача тверджень представника позивача про дату отримання постанови не спростував, а тому суд вважає за доцільне поновити позивачу строк на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. ст. 210, 254, 280, 285, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 11, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до військового комісара Івано-Франківського міського військового комісаріату полковника ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання протоколу від 31.12.2015 року таким, що складений з грубим правопорушенням вимог КУпАП, визнання незаконною та скасування постанови від 13 січня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.