Справа № 2а/0270/4668/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ К/800/1377/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - Люлькіс І.М., Левицької-Корчун В.І.,

відповідача - не з'явились,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - Інспекція)

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014

у справі № 2а/0270/4668/11

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Леон - ІІІ" (далі - Товариство)

до Інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Товариство звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.09.2011 № , № та № .

Справа розглядалася судами неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.06.2014 прийняті у справі судові акти попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції дійшов висновку про порушення судами правил оцінки доказів; зазначив, що суди не перевірили усіх доводів Інспекції про недоведеність платником задекларованих поставок товарів і послуг з оренди транспортних засобів спірним контрагентом - товариством з обмеженою відповідальністю «Едельвейс» (далі - ТОВ «Едельвейс»), не дослідили наявності у цього постачальника необхідних матеріальних і трудових ресурсів для виконання цих операцій (у тому числі транспортних засобів, що виступали предметом оренди), а також відповідність ТОВ «Едельвейс» критеріям реального суб'єкта господарювання, не перевірили прояву позивачем належного ступеня обережності при виборі названого контрагента, наявності у Товариства розумної ділової мети при вступі у ділові стосунки з ТОВ «Едельвейс».

За наслідками нового розгляду справи постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2014. залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014, позов задоволено з посиланням на те, що Інспекцією не спростовано факти господарської діяльності, які підтверджені поданими платником належними первинними документами і зумовлюють право Підприємства на податковий кредит та витрати для цілей податкового обліку.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувані рішення та повністю відмовити у задоволенні позову Товариства. Мотивуючи касаційні вимоги, Інспекція зазначає, що у ході проведення заходів з податкового контролю було встановлено неможливість виконання ТОВ «Едельвейс» задекларованих поставок в адресу Товариства в силу фіктивності цього постачальника та відсутності у нього матеріально-технічних ресурсів для виконання договірних зобов'язань перед позивачем; наданий позивачем у ході судового розгляду справи пакет документів також не містить достатніх відомостей про обсяг і зміст господарських операцій, не дозволяє встановити дійсне переміщення активів у процесі їх виконання; викликати у судове засідання та допитати як свідка директора ТОВ «Едельвейс» не виявилося можливим у зв'язку з відсутністю цього товариства за місцезнаходженням.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства щодо отримання відомостей від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «Едельвейс» за період з 01.05.2009 по 31.01.2010, оформлену актом від 12.09.2011 № 90/23/33623460.

За наслідками цієї перевірки податковим органом було прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 20.09.2011 № , за яким Товариству визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 407 924 грн. (у тому числі 326 339 грн. за основним платежем та 81585 грн. за штрафними санкціями);

податкове повідомлення-рішення від 20.09.2011 № про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 426 997 грн. (у тому числі 341598 грн. за основним платежем та 85399 грн. за штрафними санкціями);

податкове повідомлення-рішення від 20.09.2011 № , згідно з яким Товариству визначено суму завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 7176 грн.

Підставою для цього донарахування став висновок податкового органу про те, що у перевіреному періоді позивачем було сформовано податковий кредит та валові витрати за операціями з придбання товарів та послуг з оренди транспортних засобів та спеціалізованої техніки у рамках господарських правовідносин з названим контрагентом, що мали фіктивний характер та не були опосередковані реальним виконанням.

На обґрунтування цього висновку Інспекція зазначає, що під час проведення заходів з податкового контролю податковим органом було виявлено, що: ТОВ «Едельвейс» відсутнє за місцезнаходженням; не має необхідного обсягу матеріально-технічної бази (основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів) та трудового персоналу для виконання розглядуваних поставок продукції та послуг позивачеві; Товариством не представлено належних документів на підтвердження транспортування товару у процесі виконання спірних поставок; аналіз інформації, що міститься у базах даних ДПС свідчить про участь ТОВ «Едельвейс» у транзитних фінансових потоках з метою сприяння іншим суб'єктам господарювання у формуванні даних податкового обліку з ціллю отримання необґрунтованої податкової вигоди.

В ухвалі від 11.06.2014 з даної справи Вищий адміністративний суд України, керуючись приписами підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», сформував правову позицію відносно того, що податкові наслідки у вигляді формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з ПДВ пов'язуються з реальним виконанням господарської операції, що характеризується дійсним переміщенням активів між її учасниками та фактичними змінами їх майнового стану, а також підтвердженістю відповідної операції належними первинними документами, які містять достатню і достовірну інформацію про юридичний факт.

На підставі цієї правової позиції з урахуванням доводів Інспекції, якими вона заперечує проти податкових наслідків операцій Товариства з ТОВ «Едельвейс», касаційний суд зазначив про необхідність ретельної перевірки дійсних взаємовідносин платника зі спірним контрагентом, вичерпного дослідження переміщення активів між задекларованими учасниками поставок із перевіркою наявності цих активів, порядку їх руху, факту залучення сторонніх осіб до виконання цих операцій.

На виконання зазначених вказівок і висновків касаційного суду, які є обов'язковими для судів першої і апеляційної інстанцій в силу вимог частини п'ятої статті 227 КАС, судами встановлено, що: наявність будівельних матеріалів у ТОВ «Едельвейс» (щебеню, відсіву), які виступали предметом розглядуваних поставок, підтверджується фактом їх придбання названим постачальником у відкритого акціонерного товариства «Іванівський спеціалізований кар'єр», що засвідчено податковими накладними, видатковими накладними, актом звірки розрахунків між цими підприємствами; поставка названих матеріалів позивачеві підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами; факт наявності у ТОВ «Едельвейс» транспортного засобу (катка НААМ, асфальукладчика), що був переданий в оренди позивачеві за договором оренди транспортних засобів від 09.01.2009 № 2, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини (а.с. 124, т.2). Також позивачем подано акти приймання виконаних підрядних робіт на підтвердження факту використання придбаних товарів і послуг при виконанні своїх договірних зобов'язань з поставки підрядних робіт перед третіми особами.

Як зазначили суди, Інспекцією, в свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наведеними документами.

Так, власне висновки податкового органу про протиправний характер діяльності ТОВ «Едельвейс» стосуються діяльності останнього як самостійного платника податків та самі по собі, за недоведеності податковим органом безтоварності господарських операцій, не можуть бути ознакою недобросовісності позивача у сфері оподаткування.

Висновок Інспекції про відсутність у ТОВ «Едельвейс» матеріальних та трудових ресурсів ґрунтується виключно на факті відсутності цього суб'єкта господарювання за місцезнаходженням та спростовується поданими платником доказами (як-от свідоцтвом про реєстрацію катка на цього суб'єкта господарювання).

Інших доводів на підтвердження фіктивного характеру взаємовідносин позивача зі спірним постачальником Інспекцією не наведено.

За таких обставин суди на підставі обґрунтованого висновку про недоведеність податковим органом недобросовісності платника в силу оформлення фіктивних операцій правомірно задовольнили позов.

Норми матеріального права було правильно застосовано судами, їх висновки відповідають установленим у справі обставинам та наявним у ній доказам, а відтак підстави для скасування оскаржуваних судових актів відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2014 у справі № 2а/0270/4668/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України у відповідній частині в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько