Справа № 826/26214/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 квітня 2016 року 13:45 справа №826/26214/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомАдміністрації Державної спеціальної служби транспорту
доВідділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
третя особаДержавна фінансова інспекція України
провизнання протиправною та скасування постанови
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2015 року ВП №49287649.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/26214/15, залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державну фінансову інспекцію України (далі по тексту - третя особа, ДФІ); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 10 лютого 2016 року сторони не прибули, попередньо подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку із чим, на підставі частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття сторін, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2015 року ВП №49287649 відкрито виконавче провадження за заявою ДФІ щодо примусового виконання виконавчого листа від 14 липня 2015 року №826/6870/14, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виконавчий документ пред'явлено до виконання після закінчення встановлених строків.

Відповідач заперечив проти адміністративного позову, посилаючись на статтю 23 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Третя особа письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується наступними мотивами.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина друга статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, якщо він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Частиною другою статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2014 року по справі №826/6870/14 позов ДФІ задоволено повністю: зобов'язано Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту виконати пункт 1 вимоги ДФІ від 10 січня 2014 року №08-14/15, а саме: поновити по бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість перед Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. Лазаряна на суму 383,0 тис. грн.; стягнути в порядку передбаченому законодавством кошти в сумі 383,0 тис грн. з Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Лазаряна, у зв'язку з неналежним виконанням договорів від 28 вересня 2011 року №197 та від 18 лютого 2013 року №20 про військову підготовку студентів та перерахувати їх у дохід Державного бюджету України.

14 липня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/6870/14, в якому зазначено, що судове рішення набрало законної сили 08 вересня 2014 року, а строк пред'явлення виконавчого документа до виконання до 08 вересня 2015 року.

Судом встановлено, що 10 серпня 2015 року ДФІ зверталась до Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, проте, постановою державного виконавця від 18 серпня 2015 року на підставі пункту 4 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пред'явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

08 вересня 2015 року ДФІ повторно звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа від 14 липня 2015 року №826/6870/14 до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в місті Києві, однак, постановою державного виконавця від 22 вересня 2015 року, відмовлено у відкритті виконавчого провадження з тих же підстав.

01 жовтня 2015 року ДФІ втретє звернулась із заявою про відкриття виконавчого провадження до Державної виконавчої служби України, проте, постановою державного виконавця від 15 жовтня 2015 року на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, після 15 жовтня 2015 року строк пред'явлення виконавчого листа від 14 липня 2015 року №826/6870/14 до виконання поновився та почав відраховуватися з 15 жовтня 2015 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що строк пред'явлення виконавчого листа від 14 липня 2015 року №826/6870/14 до виконання станом на дату винесення оскаржуваної постанови не закінчився, а відтак постанова про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2015 року ВП №49287649 прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", тому є правомірною.

Стосовно строків звернення позивача до суду Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пунктом першим частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі ( ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження").

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, копію оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2015 року отримано уповноваженою особою Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту 19 листопада 2015 року, що підтверджується відомостями з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено не правомірність та не обґрунтованість прийняття спірної постанови з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко