Справа № 812/1698/15
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року справа №812/1698/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі № 812/1698/15 (головуючий у І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо видання 18.11.2015 постанови ВП № 46760025 про закінчення виконавчого провадження; зобов'язати відповідача скасувати постанову ВП № 46760025 від 18.11.2015; зобов'язати відповідача негайно витребувати із Луганського окружного адміністративного суду виконавчий лист № 812/1462/14, виданий 29.05.2014 та поновити виконавче провадження за цим листом, про що повідомити суд та його (а.с. 2-3).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року позов було задоволено частково (а.с. 62-64). Суд першої інстанції постановив: визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 46760025 від 18.11.2015; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про закінчення виконавчого провадження ВП № 46760025 від 18.11.2015; в решті позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області подав апеляційну скаргу. Вважає постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 70-73).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Луганським окружним адміністративним судом 29.05.2014 було видано виконавчий лист по адміністративній справі № 812/1462/14, яким зобов'язано Управління пенітенціарної служби України в Луганській області надати ОСОБА_3 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2012 з обов'язковим включенням до неї матеріальної допомоги в розмірі грошового забезпечення за рік.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 20.02.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2015 та надано боржнику - Управлінню пенітенціарної служби України в Луганській області, строк на самостійне виконання рішення суду протягом семи днів. Вказана постанова була направлена на адресу позивача та Управління пенітенціарної служби України в Луганській області.

31 березня 2015 року на адресу Управління пенітенціарної служби України в Луганській області відповідачем було направлено вимогу щодо примусового виконання судового рішення.

На зазначену вимогу Управління пенітенціарної служби України в Луганській області надало відповідь від 24.03.2015 № 17/741, в якій зазначило, що всі документи залишилися на окупованій території в м. Луганську.

Також, листом від 06.04.2015 за № 17/900 Управління пенітенціарної служби України в Луганській області повідомило відповідача, що Управління пенітенціарної служби України в Луганській області звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з приводу постанови про відкриття виконавчого провадження.

01 липня 2015 року відповідачем на адресу Управління пенітенціарної служби України в Луганській області було направлено наступну вимогу про примусове виконання судового рішення.

Управління пенітенціарної служби України в Луганській області листом від 02.07.2015 за № 6/1717 повідомило відповідача, що з метою виконання рішення суду вже було надіслано довідку до Головного управління пенсійного фонду України, а саме лист-довідку вих. № 23/10550 від 18.10.2013, крім того до відділу примусового виконання рішень листи-довідки вх. 23/10551 від 18.10.2013, вх. 23/13695 від 30.12.2013, вх. 23/5764 від 03.06.2014, вх. 23/5954 від 10.06.2014, у яких була надана детальніша інформація щодо виконання суду. Також у відповіді зазначено, що у зв'язку з тим, що всі копії вказаних документів та у цілому увесь архів, в якому зберігалися матеріали щодо звільнених осіб, залишилися на окупованій території в м. Луганську, додатково надати довідку про надання ОСОБА_3 розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2012 з обов'язковим включенням до неї матеріальної допомоги в розмірі грошового забезпечення за рік не представляється можливим.

В подальшому боржник Управління пенітенціарної служби України в Луганській області на вимоги відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Луганської області надсилав листи такого ж змісту.

02 липня 2015 старшим державним виконавцем ВПВР управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області було винесено постанову про накладення штрафу на Управління пенітенціарної служби України в Луганській області у розмірі 680,00 грн

05 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВПВР управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області було винесено постанову про накладення штрафу на Управління пенітенціарної служби України в Луганській області у розмірі 1360,00 грн.

На адресу прокурора Старобільського району Луганської області 18.11.2015 було направлено подання про вирішення питання про притягнення посадових осіб Управління пенітенціарної служби України в Луганській області до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання рішення суду.

18 листопада 2015 року відповідачем було винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч. 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 11 статті 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 статті 75 Закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу положень ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що резолютивна частина постанови суду, викладена у виконавчому листі від 29.05.2014, носить зобов'язальний характер і не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, застосування державним виконавцем положень п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, можливе лише при виконанні рішень майнового характеру, зокрема про стягнення грошових коштів або про звернення стягнення на майно. При цьому, державним виконавцем закінчено виконавче провадження не у зв'язку з тим, що постанову суду без участі боржника виконати не можливо, а взагалі будь-яких обґрунтувань щодо наявності підстав для закінчення виконавчого провадження не наведено.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Як вже зазначалося, згідно п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (назва статті «Закінчення виконавчого провадження»), виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 статті 75, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином, не вбачається можливість застосування п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа лише при виконанні рішень майнового характеру.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем при виконанні виконавчого листа по адміністративній справі № 812/1462/14 вживались всі можливі заходи, повно вчинялися виконавчі дії та постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2015 ВП № 46760025 постановлена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і зазначає, що постанова прийнята із помилковим застосуванням норм матеріального, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому наявні підстави для скасування рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 535,92 грн. згідно платіжного доручення № 529 від 29 березня 2016 року.

Тобто, ця сума повинна бути стягнута з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 9, 11, 94, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі № 812/1698/15 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі № 812/1698/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, засоби поштового зв'язку: АДРЕСА_2) на користь Головного територіального управління юстиції у Луганській області (, зареєстроване за адресою: вул. Єгорова, 22, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) судовий збір у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 копійок.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов