Справа № 2а-2361/11/2070
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/18131/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

за участю

прокурора - Шекшеєвої В.С.

представників

позивача - Рудника Ю.М.,

третьої особи - 3 - Тимочка М.М.,

інші учасники процесу не з»явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція"

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року

у справі №2а-2361/11/2070

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в ітересах держави в особі

Міністерства оборони України

до Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району

Харківської області

треті особи 1) Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова,

2) Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та

рибалок Збройних Сил України,

3) Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція"

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року Військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України звернувся з позовом до Русько-Лозівського сільвиконкому, треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, Данилівський дослідний державний лісгосп, Харківська гарнізонна організація Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України про скасування рішення.

Позивач просив суд скасувати рішення Русько-Лозівського сільвиконкому від 09 березня 2004 року №23 та визнатинедійсним свідоцтво про право власності на нежитловий об'єкт за Виробничо-комерційним підприємством "Діана" Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України від 25 березня 2004 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.03.2004 року виконком Русько-Лозівської селищної ради Дергачівського району Харківської області прийняв рішення №23 щодо оформлення права колективної власності на нежитлове приміщення, яке належить ВКП «Діана» спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України, що розташоване в с.Руська Лозова. Цим же рішенням БТІ Дергачівського району доручено підготувати технічну документацію для видачі ВКП «Діана» свідоцтва про право колективної власності на нежитлове приміщення (т. 1, а.с. 14).

Як вбачається з рішення, підставою для його прийняття слугували положення статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріали, надані бюро технічної інвентаризації, зібрані докази щодо уточнення належності на нежитлове приміщення, що належить ПКП «Діана» спортивного товариства військових мисливців і рибалок Східного регіону Збройних Сил України, що розташоване в селі Руська Лозова.

25.03.2004 року на підставі зазначеного рішення ВКП «Діана» видане свідоцтво про право власності на нерухомі об'єкти загальною площею 43,7 кв.м., а саме: будинок, 1956, - літ. А1, літньою кухню - літ. Б, сарай - літ. В, льох - літ. Г, дизельну - літ. Д, вбиральню - літ. Е. (т. 1, а.с. 15).

Згідно із договором купівлі-продажу, укладеному 15.04.2004 року між ВКП «Діана» Спортивного товариства військових мисливців та рибалок Східного регіону Збройних Сил України та Данилівським дослідним державним лісгоспом (нині - Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція») зазначене майно було передано покупцю (т. 2, а.с. 1, 2).

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) -це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку судової колегії Вищого адміністративного суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві не оскаржується процедура прийняття рішення виконавчим органом, а ставиться під сумнів його зміст щодо оформлення права власності на майно, яке належить державі в особі Міністерства оборони України.

Предметом спору у даній справі є право власності (користування) на об'єкт нерухомості, зокрема будинок, що розташований за адресою Харківська область, Дергачівський район, с.Руська Лозова, пров. Ольховський,15 , загальною площею 43,70 кв.м.

Позовні вимоги прокурора в інтересах Міністерства оборони України до відповідача стосуються визнання і захисту такого права та спрямовані на оспорювання права приватної власності на об'єкт нерухомості за цією адресою.

Оскарження рішення органу місцевого самоврядування відноситься до юрисдикції адміністратвиних судів.

Однак, прокурор звернувшись до суду в інтересах Міністерства оборони України фактично просив вирішити спір щодо права власності на нерухомий об'єкт, що не входить до компетенції адміністративного суду.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про оформлення права власності на нежитлове приміщення (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного приміщення має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14), від 9 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 24 лютого 2015 року (справа №21-34а15), від 29 вересня 2015 року (справа №826/10205/14), від 06 жовтня 2015 року (справа №21-1306а15).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Даний спір підлягає вирішенню господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 221, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі №2а-2361/11/2070 - скасувати.

Провадження у справі №2а-2361/11/2070 - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді