Справа № 816/4090/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/4090/14

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єресько Л.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області Державної пожежно-рятувальної частини № 18 про визнання дій керівництва Державної пожежно-рятувальної частини № 18 Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, яка являється правонаступником СДПЧ-17, щодо відмови в перерахунку заробітної плати (грошового утримання) за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 - безпідставними та зобов'язання вчинити дії, а саме здійснити перерахунок заробітної плати (грошового утримання) пенсіонеру, інваліду ІІ групи за період ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.08.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2014, справу передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

У ході розгляду справи у Полтавському окружному адміністративному суді позивач 09.12.2014 подав заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просив: визнати дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (правонаступник СДПЧ - 17) щодо відмови в перерахунку заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 безпідставними та неправомірними; зобовязати керівництво Головного управління Державної службі України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового утримання) пенсіонеру, інваліді II групи ОСОБА_1, за період ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 згідно положень, наказів, постанов ОСОБА_2 Міністрів Української РСР від 08.05.1986 №168/5, ОСОБА_2 міністрів УРСР Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 №524-156, які раніше були під грифом «Секретно», «Для службового користування» про підвищену оплату в подвійному розмірі, кратність і нарахування премії в розмірі 60% від посадового окладу по спеціальному званню, вказівки Управління пожежної охорони МВС України від 17.12.1986 №3/7/1587 про оплату за перебування в резерві в стані бойової готовності з урахуванням кратності, застосувавши в розрахунковій частині при цьому 6-ти годинний робочий день і 18 годин в стані бойової готовності; видати довідку установленого зразка ОСОБА_1 для подачі до Лубенського пенсійного фонду для перерахунку пенсії /т. 1, а.с. 139/.

18.12.2015 позивачем подано заяву, за змістом якої останній не наполягав на задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (правонаступник СДПЧ - 17) щодо відмови в перерахунку заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за період з 25.07.1986 по 25.08.1986, однак просив суд задовольнити інші позовні вимоги згідно заяви від 09.12.2015 /т. 1, а.с. 229-230/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 не відповідає фактичним обставинам, оскільки відповідачем не враховано положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, що не скасовані та є чинними.

ОСОБА_2 Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2015, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Разом з цим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.02.2016 зазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У ході нового розгляду справи у суді першої інстанції позивач надав до суду заяву, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує, справу просив розглядати без його участі /т. 3, а.с. 152/.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог /т. 3, а.с. 172-175/. У письмових запереченнях наполягав на правомірності та обґрунтованості відмови у перерахунку грошового забезпечення позивача. Стверджував, що положення нормативних актів, із зазначенням яких позивач обґрунтував позовні вимоги, поширюють свою дію на працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не на військовослужбовців органів внутрішніх справ, до числа яких входив позивач під час відрядження до м. Чорнобиль у 1986 році.

11.04.2016 представник відповідача надала клопотання про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні 11.04.2016 у зв'язку з реорганізацією управління Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області суд протокольною ухвалою замінив третю особу на належну - Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника /т. 3, а.с. 170/.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи проведено у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, їх уточнення та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи (а.с. 3-5, т.1).

У 1986 році проходив службу в органах МВ УРСР в державній пожежній охороні у спеціальному званні старший лейтенант внутрішньої служби на посаді начальник караулу СВПЧ-17 м. Лубни.

У період з 25.07.1986 по 25.08.1986 позивач виконував службові обовязки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За відпрацьований час було нараховане грошове забезпечення в розмірі 1109,15 крб (а.с. 10, т.1).

Вважаючи за необхідне провести перерахунок грошового утримання, 04.03.2014 позивач звернувся до Державної пожежно-рятувальної частини №18 як правонаступника СДПЧ-17 м. Лубни із заявою, на яку відповідач надав роз'яснення за №44-236/49 від 12.03.2014 про відсутність підстав для відповідного перерахунку (а.с. 8, т.1).

Не погодившись з такою відмовою та вважаючи за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та видати довідку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходила з такого.

Відповідно до приписів Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за висновком колегії суддів Вищого адміністративного суду України, правові наслідки для обчислення (перерахунку) пенсії за законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування має сума виплаченої, а не тільки нарахованої заробітної плати.

Колегією суддів зазначено, що суди не врахували наведеного і не перевірили, чи було фактично нараховане і виплачене ОСОБА_1 грошове утримання з урахуванням нормативних актів з грифом «Таємно», прийнятих за часів Союзу РСР.

Крім того, зобовязуючи здійснити перерахунок грошового забезпечення за певний період, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, в резолютивній частині не зазначив, як саме здійснити такий перерахунок, на підставі якого законодавства.

У ході нового розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків як інвалід другої групи, захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС /т. 3, а.с. 228/.

При цьому відповідну пенсію позивачу призначено відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

А тому, положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосуванню до спірних відносин не підлягають.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Таким чином, неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС вимог чинних у відповідний період нормативно-правових актів безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

Суд зауважує, що даний спір стосується наявності підстав для проведення перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 за період перебування останнього у І-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 та видачі оновленої довідки про заробіток.

При цьому суд зауважує, що питання фактичного нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового утримання з урахуванням нормативних актів з грифом «Таємно», прийнятих за часів Союзу РСР, не стосується предмету дослідження у даній справі, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується саме права позивача на відповідні нарахування та наявність підстав для їх включення до довідки, що подається до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

А відтак, позивач має право ініціювати в суді питання про правомірність нарахування йому грошового утримання за період перебування у І-1 зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986.

Суд зазначає, що умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями ОСОБА_2 Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобовязані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 №10-769 повідомлено про зняття грифу "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 №1767-рс і від 11.12.1986 №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5, від 10.06.1986 №207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10.09.1986, від 16.12.1986 №694-рс, від 06.01.1988 №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: №4с від 09.05.1986, №58с від 11.06.1986, №132с від 16.09.1986, №179с від 25.12.1986, №8с від 22.01.1988. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 №665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Разом з цим, відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7).

У свою чергу, підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7 передбачено обмеження розміру премії у 400 карб.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

Крім того, на підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 №1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17.12.1986 №3/7/1587 "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

До того ж, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986 №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

*Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Враховуючи наведене, суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача на те, що на військовослужбовців органів УВС не поширює дію положення пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Окрім того, зважаючи на особливий статус осіб, відряджених до зони Чорнобильської АЕС, безпідставними на переконання суду є доводи відповідача про необхідність застосування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 лише вимог Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виконував службові обовязки у першій зоні Чорнобильської АЕС загалом 32 доби /т. 3, а.с. 182/. У зазначений період позивач знаходився в м. Чорнобиль безвиїзно.

Як встановлено зі змісту витягу з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 31.07.1986 №89 лс "По особовому складу" на дату відрядження до м. Чорнобиль позивач перебував на посаді начальника караулу 17-ї воєнізованої пожежної частини м. Лубни /т. 1, а.с. 133-135/.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 мав проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців, а саме - виходячи з :

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 26.05.1986 №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово та розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 30.06.1986 №0189 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення особового складу органів і військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередження забруднення навколишнього середовища" із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Разом з цим, як встановлено зі змісту довідки УМНС України в Полтавській області від 20.04.2012 вих. №491 /т. 1, а.с. 62/, при розрахунку грошового утримання позивача враховано посадовий оклад та оклад за спеціальним званням, премію в розмірі одинарної тарифної ставки та премію за перебування в резерві, виходячи з розрахунку 1/3 робочого часу.

Будь-які інші нарахування УМНС України в Полтавській області не здійснювались.

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень пункту 3 названого Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку /пункт 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи/.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС перелічених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

За таких обставин, суд констатує, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у проведенні перерахунку грошового утримання останнього за період перебування у І-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 та видачі оновленої довідки із зазначенням:

- коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 26 травня 1986 року №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово та розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 30 червня 1986 року №0189 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення особового складу органів і військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередження забруднення навколишнього середовища" із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги встановлені по справі фактичні обставини, суд, з метою повного та всебічного захисту прав позивача (враховуючи заяву останнього від 18.12.2015), вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог: визнати неправомірними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо відмови у перерахунку заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за період з 25.07.1986 по 25.08.1986; зобов'язати відповідача провести перерахунок грошового утримання ОСОБА_1 за період роботи останнього з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС починаючи з 25.07.1986 по 25.08.1986; зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати позивачу довідку про грошове утримання з урахуванням проведеного перерахунку.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо відмови у перерахунку заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового утримання ОСОБА_1 за період роботи останнього з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС починаючи з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням:

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 26 травня 1986 року №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово та розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 30 червня 1986 року №0189 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення особового складу органів і військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередження забруднення навколишнього середовища" із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове утримання з урахуванням проведеного перерахунку.

ОСОБА_2 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

ОСОБА_2 може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Єресько