Справа № 428/2620/16-а
Суддя: Скочій Г. Д.
Дата ухвалення: 2016-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/2620/16-а
Провадження №2-а/428/42/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скочій Г.Д.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом посилаючись на те, що він працює на посаді судді Апеляційного суду Луганської області. З 25.12.2010року йому була призначена та виплачувалася пенсія за віком на загальних умовах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування « від 09.07.2003року. З о1.04.2015р відповідачем виплата пенсії йому було припинено. Відновити виплату пенсії відповідач відмовився, посилаючись на те, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213- Y111 від 02.03.2015р. було внесено зміни до ст. 47 Закону № 1058-1Y , а саме «тимчасово у період з 01.06.2015р. по 31.12.2015р. у період роботи особи (крім інвалідів 1та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п.1ст.10 ЗУ «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» на посадах , які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата», «Про держслужбу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів») не виплачуються. Згідно зазначеної норми закону йому було припинено виплату пенсії з 01.04.2015р., але в листі УПФУ м. Сєвєродонецька не було зазначено, , чи нараховується йому пенсія, оскільки Закон передбачає лише припинення пенсії, але не її нарахування.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Позивач вважає, що оскільки з 01 червня 2015 року відпали підстави, за якими він позбавлений права на отримання пенсії, дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку щодо невиплати пенсії за віком з 01.06.2015 року, зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку здійснити виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року.

В судове засідання позивач не вявився , надав заяву про розгляд справи в його відсутність, та надав додаткову заяву,в який просив суд поновити строк звернення до суду , посилаючись на те, що в листопаді 2015року звертався до відповідача з заявою про відновлення йому пенсії , але відповідь на заяву не отримав і повторно звернувся вже 01.03.2016р.Вказані обставини просить вважати як поважними для поновлення строку звернення до суду.

Представник УПФ України в м.Сєвєродонецьку позовні вимоги не визнала ,та пояснила, що 23.12.2015р. позивач звернувся з заявою про взяття його на облік, а після надходження його пенсійної справи зі Святошинського УПФУ у м. Києві, 16.02.2016р. було винесено розпорядження про призначення позивачу пенсії, але виплата пенсії позивачу вже було припинено з 01.04.2015р. З пенсійної справи вбачається, що з 27.12.2010р ОСОБА_1 призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 N 213- VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивач працює на посаді судді Апеляційного суду Луганської області, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про судоустрій і статус Суддів», то з 01.04.2015 року позивачу не виплачується пенсія.

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213- VIII, абзацу четвертого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просить у задоволенні адміністративного позову відмовити. Також вважає , що позивач пропустив строк звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

В суді встановлено, що позивач 23.12.2015р. звернувся до відповідача з заявою про взяття його на облік як пенсіонера, який отримує пенсію за віком. Розпорядженням № 81015 від 16.02.2016р. пенсійна справа ОСОБА_1 взята на облік. З розпорядження вбачається, що позивач з 27.12.2010р. отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що не заперечується сторонами.

З 01.06.2015р УПФУ в м. Сєвєродонецьку не виплачує позивачу пенсію за віком, посилаючись на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 24.02.2016р. позивачу у відновленні виплати пенсії відмовлено.

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.04.2015 року):

- тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону відновлюється.

Станом на 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач дійсно давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у звязку з чим відповідачем правомірно виплату призначеної пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народних депутатів України», «;Міністрів України», «;Про судову експертизу", «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з указаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про судоустрій і статтус суддів» пенсія призначається відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того право особи на пенсію за змістом ст. 64 Конституції України не може бути обмежено крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, не можна взяти до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до п.п. 5, 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та п.п. 6, 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких тимчасово з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються.

Хоча законом і продовжено строк зупинення виплати пенсії вказаним особам до 31.12.2016, однак спеціального закону, про який йде мова в п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», до 01.06.2015 не прийнято, а тому ці норми не можуть застосовуватися.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків , установлених ст. 99 КАС залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд вважає за , що позивачем адміністративний позов подано в межах строку звернення до суду, оскільки з пенсійної справи вбачається, що позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку 23.12.2015р.з заявою про взяття на облік і виплату пенсії і з цього часу необхідно обчислювати звернення до суду.

Вирішуючи питання про судові витрати , суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, згідно якої судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. За таких обставин, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь позивача 551 грн. 21 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити .

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної та виплачуваної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України, створених зі страхових внесків, з 01.04.2015 не правомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з 26.12.2010 року за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01 червня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області , на користь ОСОБА_1, ід.код НОМЕР_1, судовий збір, сплачений за подання позову у сумі 551.

Постанова може бути оскаржена до Донецького адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г. Д. Скочій