Справа № 538/157/15-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 р. Справа № 538/157/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І. ,

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю третьої особи ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.02.2016р. по справі № 538/157/15-а за позовом ОСОБА_3 до Лохвицької міської ради треті особи ОСОБА_1 , Відділ Держгеокадастру в Лохвицькому районі Полтавської області про визнання недійсним рішення Лохвицької міської ради від 12 червня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, 21.02.2012 року звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Лохвицької міської ради Полтавської області, в якому просив визнати недійсним рішення Лохвицької міської ради від 12.06.2008 року №24 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу на передачу в користування земельної ділянки». (а.с.3-5 т.1)

Позовні вимоги вмотивовано тим, що оскаржуваним рішенням Лохвицької міської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0238 га в АДРЕСА_2 та надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації землеустрою щодо посвідчення права користування згаданою земельною ділянкою, чим було порушено його права, як суміжного землекористувача, та не було враховано попередні рішення про надання йому дозволу на проектування та будівництво. Зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0238 га в АДРЕСА_2 призвело до того, що частина незавершеного будівництвом об'єкту, який належить позивачу на праві приватної власноості та територія необхідна для обслуговування запроектованого будівництва потрапила до меж земельної ділянки, яка передається в користування ФОП ОСОБА_1

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.08.2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено. (а.с.95-96, 191-194 т.2)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.08.2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.240-243 т.2)

Постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.02.2016 року по справі № 538/157/15-а адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним рішення Лохвицької міської ради №24 від 12.06.2008 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу на передачу в користування земельної ділянки». (а.с.39-45 т.5)

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення, а також на порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.02.2016 року по справі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції зі зміною складу суду. (а.с.59-64 т.5)

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду справи апелянт зазначала, що позивачу на праві приватної власності належить лише частина житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, а не частка вказаного домоволодіння з відповідною кількістю надвірних споруд та незавершений об'єкт будівництва,

та станом на 2008 рік у позивача було відсутнє право власності чи користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

Позивач на апеляційну скаргу надіслав письмові заперечення.

Відповідач просив розгляд справи проводити за його відсутності. (а.с.73 т.5)

Представник третьої особи, відділу Держгеокадастру в Лохвицькому районі Полтавської області, доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на її задоволенні

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та представника третьої особи, відділу Держгеокадастру, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до вимог частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси».

Згідно статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та статті 12 Земельного кодексу України повноважень міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 79 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами та певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частини 1 статті 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За частиною 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

За змістом частини 8 статті 118 ЗК проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, порядок складання проектів землеустрою щодо відведення

земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 9. Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 26 травня 2004 р. № 677, який був чинний на час прийняття оскаржуваного рішення, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

Погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства.(п.10).

Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок (п.11).

Рішеннями Лохвицької міської ради від 17.11.2006 року № 645 та від 04.06.2007 року №36 ОСОБА_1 надано дозвіл на підготовку матеріалів погодження розташування земельної ділянки під об'єкт будівництва магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» із земель запасу Лохвицької міської ради ненаданих у власність та простійне користування в межах населеного пункту землі індивідуальної житлової забудови та надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0238 га за адресою АДРЕСА_2, а також на виготовлення проектно-кошторисної документації на будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». (а.с.24,28,82,95, 159, 172 т.1, а.с.42 т.2, а.с.42, 57, 69, 82 т.3)

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 під будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_2 м. Лохвиця розроблений ПП «Меридіон».

За висновком Лохвицького районного відділу земельних ресурсів від 04.12.2007 року погоджено розташування земельної ділянки, розташованої на території Лохвицької міської ради АДРЕСА_2, загальною площею 0,9238 га із земель запасу Лохвицької міської ради кадастровий номер 530040064 .

За висновком державної експертизи землевпорядної документації від 21.05.2008 року №706 проект потребував уточнень, зокрема щодо наявних суміжних землевласників та землекористувачів.(а.с.37).

12.06.2008 року, рішенням Лохвицької міської ради №24 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_2 під будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», площею 0,0238 га, та надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації землеустрою щодо посвідчення права користування вказаною земельною ділянкою із земель комерційного призначення. (а.с.11, 127 т.1, а.с.48 т.3)

Договір оренди вказаної земельної ділянки між ОСОБА_1, та Лохвицькою міською радою, як вбачається із матеріалів справи не з вини ОСОБА_1 , укладено не було. Рішенням Лохвицької міської ради від 22.03.2010 року №35 було скасовано рішення Лохвицької міської ради від 12.06.2008 року № 24 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу на передачу в користування земельної ділянки». (а.с.138-143 т.1, а.с.126, 171 т.2)

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.02.2011, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2011 року, по справі №3/148 задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради, третя особа відділ Держкомзему у Лохвицькому районі Полтавської області, та визнано недійсним вказане рішення Лохвицької міської ради від 22.03.2010 року №35. (а.с.18-21 т.1, а.с.31-35 т.2)

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_3 в цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, придбавши на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року 14/50 частки домоволодіння із відповідною кількістю надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 незавершеного об'єкту будівництва магазину-кафе та готелю, а також маючи дозвіл на будівництво магазину-кафе та готелю по АДРЕСА_1, який було отримано попереднім власником будівлі в 2004 році згідно рішення виконкому Лохвицької міської ради, набув відповідно до вимог статті 120 Земельного кодексу України право користування відповідної частини земельною ділянкою, на якій розміщені відповідні частини жилого будинку, будівлі або споруди, на які ним набуто право власності, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а тому оскаржуваним рішенням порушено його права як суміжного землекористувача.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до нотаріально посвідченого за №1286 договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року ОСОБА_3 придбав на праві приватної власності 14/50 частки домоволодіння із відповідною часткою господарчих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, в договорі купівлі-продажу міститься посилання на наявність у ОСОБА_4 (продавця) дозволу на проектування та будівництво на базі цього житла магазину-кафе та готелю згідно рішення Лохвицької міської ради від 27.08.2004 року №430. Дане право приватної власності на 14/50 частки вказаного будинку зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно. (а.с.6-7, 147-153 т.1, а.с.233-235 т.2, а.с.25, 135-137 т.4)

Рішенням виконкому Лохвицької міської ради №430 від 27.08.2004 року з урахуванням змін, внесених рішенням №568 від 19.10.2007 року, та розпорядженням Лохвицького міського голови №133-В від 04.10.2007 року попередньому власнику будівлі ОСОБА_4 надано дозвіл на перебудову під магазин, кафе і готель частини будинку за адресою АДРЕСА_1, а також надано дозвіл на продаж незавершеного будівництвом вказаного об'єкту. При цьому, окремо зазначено про необхідність, в разі продажу, покупцем погодити проект зазначеного об'єкту будівництва на Художній раді міськвиконкому. (а.с.8-10 т.1, а.с.50 т.2)

Відповідно до ч.ч.2 та 4 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради депутатів трудящихся від 25.08.1955 року та висновком про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою, за будинком по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 1295 кв.м. (а.с.49 т.2, а.с.95-105, 107-120 т.4)

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу УРСР 1970 року при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною.

Положеннями п.5 Постанови Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» передбачено, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Приписи п.6 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року, також передбачають збереження права користування земельними ділянками, які на час введення в дію цього Кодексу громадяни та юридичні особи мали в постійному користуванні.

Оскільки спірна земельна ділянка ще з 1955 року закріплена за будинком по АДРЕСА_1, в м.Лохвиця, відповідно у співвласників цього будинку виникло право користування цією земельною ділянкою внаслідок набуття права власності на частини цього будинку.

Таким чином, ОСОБА_3, ставши власником 14/50 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, в м.Лохвиця, став користувачем відповідної частини земельної ділянки вказаного домоволодіння.

Проте, в матеріалах справи відсутні передбачені чинним законодавством документи, які підтверджували б документальне оформлення права користування відповідною земельною ділянкою як попереднього користувача - ОСОБА_4, так і позивача на час прийняття оскаржуваного рішення..

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, рішеннями Лохвицької міської ради від 21.11.2008 №718 «Про розгляд заяв громадян про приватизацію земельних ділянок та затвердження технічної документації щодо видачі державних актів на право приватної власності на землю», 19 сесії 5-го скликання від 25.05.2009 року №22 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельні ділянки» та 20 сесії 5-го скликання від 29.07.2009 року №28 «Про приватизацію земельних ділянок та затвердження технічної документації до видачі державних актів на право власності на землю» ОСОБА_3 надано дозволи на виготовлення технічної документації з землеустрою, її затверджено та передано останньому у приватну власність із земель міської ради у м.Лохвиця земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0437 га, в тому числі 0,0437 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (а.с.94, 106, 121-134 т.4). Отже, оформлення права власності на земельну земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0437 га, здійснювалося вже після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

В подальшому, 04.04.2011 року ОСОБА_3 отримав Державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю площею 0,0437 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. (а.с.128 т.1, а.с.147 т.2, а.с.138 т.4)

При цьому, рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 08.05.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2015 року, по справі №538/1935/14-ц частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Лохвицької міської ради, державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Лохвицькому районі Полтавської області про скасування рішень, визнання недійсним державного акту, кадастрового номеру та запису про реєстрацію, зобов'язання вчинити дії. Зокрема, визнано недійсним та скасовано рішення 20 сесії 5-го скликання Лохвицької міської ради №28 від 29.07.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку та передання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, в м.Лохвиця, площею 0,0437 га; визнано недійсним Державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0437 га по АДРЕСА_1, в м.Лохвиця, Полтавської області, виданий ОСОБА_3, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00038 від 04.04.2011 року та скасовано запис про його державну реєстрацію. Зазначеним судовим рішенням зазначено, що оскільки земельна ділянка ще з 1955 року закріплена за будинком по АДРЕСА_1, відповідно у співвласників цього будинку виникло право користування цією земельною ділянкою внаслідок набуття права власності на частини цього будинку. Доказів того, що між співвласниками будинку, як нинішніми так і попередніми укладалася угода про порядок користування земельною ділянкою, що знаходилася у їх спільному користуванні матеріали справи не містять.

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи адміністративний позов позивача суд першої інстанції прийняв до уваги висновки судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2015 року, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса на виконання ухвали Чорнухинського районного суду Полтавської області від 23.07.2015 року. ,

За висновком вказаної експертизи , зокрема , склад розробленої технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 та її затвердження відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, що діяли на період її виготовлення. (а.с.150-177 т.4)

Під час проведення експертизи досліджувалися матеріали кадастрового плану, що входить до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та у висновку даної експертизи зазначено про неможливість встановити накладання між собою земельної ділянки, площею 0,0437га, що виділена ОСОБА_3 за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_1, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельної ділянки, яка виділена у користування ОСОБА_1 відповідно до матеріалів проекту землеустрою, розробленого ПП «Меридіан», за адресою: АДРЕСА_2 Полтавської області площею 0,0238 га під будівництво магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» кадастровий номер НОМЕР_2, оскільки на експертизу не надано каталоги координат поворотних точок меж вказаних земельних ділянок, а відповідно і визначити площу накладення та конфігурацію такого накладення не можливо.

Колегія суддів зазначає, що станом на 12.06.2008 року, дату прийняття оспорюваного рішення Лохвицької міської ради, у позивача були відсутні документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: Полтавська область, АДРЕСА_1, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, зазначений кадастровий номер присвоєно пізніше, після отримання позивачем дозволу на виготовлення проектної документації рішенням ради від 25.05.2009 року №22 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельні ділянки» , яке пізніше було скасовано судовим рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 08.05.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.07.2015 року, по справі №538/1935/14-ц , в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку та передання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, в м.Лохвиця, площею 0,0437 га; а тому приймаючи до уваги, що станом на 12.06.2008 року, відповідно до вимог чинного законодавства земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, в м.Лохвиця перебувала у користуванні позивача, ОСОБА_3, як співвласника житлового будинку, розташованого на даній земельній ділянці , за відсутності угоди про порядок користування земельною ділянкою, що знаходилася у їх спільному користуванні , висновок суду першої інстанції про порушене право позивача як суміжного землекористувача є помилковим, а висновки судово-земельної експертизи не можуть бути прийняті до уваги.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статт1 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова відповідно до вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статт1 202 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196 , 198, 202, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.02.2016 року по справі № 538/157/15-а - скасувати. Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Лохвицької міської ради треті особи ОСОБА_1, Відділ Держгеокадастру в Лохвицькому районі Полтавської області про визнання недійсним рішення Лохвицької міської ради від 12 червня 2008 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.04.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.