Справа № 2-а-12106/09/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2011 р.Справа № 2-а-12106/09/1570

Категорія:12.3Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника МВС України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.03. 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до МВС України, Державного казначейства України, про визнання дій неправомірними, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до МВС України та Державного казначейства України, та просив визнати протиправними дії МВС України щодо проведення атестації 12.09.2009 року, скасувати наказ МВС України № 2410 о/с від 02.10.2009 року про його звільнення, поновити його на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ України, стягнути з Державного казначейства України на його користь недоплачену частину його заробітку за період з вересня по грудень 2009 року в розмірі 6162.12 грн., та стягнути на його користь з Державного казначейства України відшкодування моральної шкоди у розмірі 1700 грн. а також допустити негайне виконання рішення по справі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.03. 2010 року, позов ОСОБА_5 задоволений частково: визнано протиправними дії МВС України щодо проведення 12.09.2009 року позачергової атестації ОСОБА_5; скасовано наказ МВС України №2410 о/с від 02.10.2009 року в частині звільнення ОСОБА_5 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України; поновлено ОСОБА_5 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України; стягнуто з МВС України на користь ОСОБА_5 недоплачену частину середнього заробітку за період вимушеного прогулу з жовтня 2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 2592 грн., та завдану моральну шкоду в розмірі 1700 грн; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС України, та в частині стягнення з МВС України на користь позивача недоплаченої частини середнього заробітку за один місяць в розмірі 864 грн.В іншій частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову , якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції було встановлено, що Позивач ОСОБА_5 проходив службу в ОВС України з 12.06.1996 року, а наказом МВС України №2566 о/с від 09.07.2009 року він був призначений на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України

Розпорядженням МВС України №735 від 27.08.2009 року була призначена позачергова атестація особового складу підрозділів СВБ ГУБОЗ МВС України. Згідно з затвердженим цим наказом графіком така атестація співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України була призначена на 11.09.2009 року. Крім цього, цим розпорядженням був затверджений склад атестаційної комісії .

11.09.2009 року зазначена атестація проведена не була.

12.09.2009 року ОСОБА_5 був запрошений на позачергову атестацію, в ході якої атестаційна комісія прийшла до висновку про його невідповідність займаній посаді та необхідність його переведення до іншого підрозділу.

На підставі зазначеного висновку наказом МВС України № 2410 о/с від 02.10.2009 року позивача було звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження МВС України.

Відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України №181 від 22.03.2005 р. атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через 4 роки, та при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з ОВС, якщо переміщення по службі або звільнення проводиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках (зокрема при скороченні штатів чи реорганізації ОВС України) незалежно від цього строку. Строки атестації рядового і начальницького складу визначаються Міністром внутрішніх справ України.

Згідно з п.п.4.1-4.3 зазначеної інструкції план та схема атестації доводяться до особового складу органів та підрозділів МВС України.

Розпорядження Міністра ВС України №735 від 27.08.2009 року про призначення 11.09.2009 року позачергової атестації співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України було доведено до особового складу цього підрозділу, що не оспорювали в судовому засіданні сторони, але у зазначений строк ця атестація проведена не була.

Судом 1-ої інстанції було встановлено ,що позачергова атестації співробітників 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України на 12.09.2009 року відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України не призначалася наказом чи розпорядженням Міністра ВС України, та інформація про її проведення не була доведена до відома позивача , що є порушенням ч.1 п.4.7 зазначеної інструкції.

Крім цього, відповідно до п. 4.10 вказаної інструкції позачерговому атестуванню не підлягають працівники органів і підрозділів внутрішніх справ, строк попередньої атестації яких не перевищує одного року, крім випадків коли працівнику попереднім атестуванням установлено конкретний термін для усунення недоліків.

Судом 1-ої інстанції було встановлено ,що наказом МВС України №2566 о/с від 09.07.2009 року, тобто за два місяці до проведення 12.09.2009 року позачергової атестації, позивача було призначено з посади оперуповноваженого з особливо важливих справ 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ цього підрозділу, тобто на вищу посаду, і відповідно до п.47 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України та п.1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України при цьому призначенні відносно нього повинна була проводитись атестація.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , що позачергове атестування ОСОБА_5 12.09.2009 року відбулось з порушенням вимог п. 4.10 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до п.3.1 Інструкції атестаційні листи на підлеглих складаються їх безпосередніми начальниками, які повинні провести з працівником бесіду з питань проходження ним служби, підвищення рівня професійних та спеціальних знань, та ознайомити підлеглого до засідання атестаційної комісії зі змістом цього листа.

Судом 1-ої інстанції було встановлено ,що у порушення вимог п.3.1 Інструкції зазначена бесіда з позивачем не була проведена, атестаційний лист на ОСОБА_5 був складений не завчасно до засідання атестаційної комісії і не керівником 30-го відділу внутрішньої безпеки (на Одеській залізниці) СВБ ГУБОЗ МВС України, а заступником начальника СВБ ГУБОЗ МВС України в день проведення атестації 12.09.2009 року. При цьому зі змістом цього атестаційного листа позивач ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його особистого підпису в ньому, що призвело до порушення його прав, передбачених п.4.4 Інструкції .

В день проведення позачергової атестації 12.09.2009 року позивач був звільнений від виконання своїх службових обовязків у звязку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного .

За результатами засідання атестаційної комісії остання прийшла до висновку про невідповідність ОСОБА_5 займаній посаді та необхідність переведення його до іншого підрозділу. При цьому з зазначеним висновком позивач у встановленому порядку ознайомлений не був, що призвело до порушення його прав, передбачених п.п.4.14-4.15 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України.

На підставі рішення атестаційної комісії від 12.09.2009 року, яке у встановленому порядку позивачу доведено не було, МВС України було видано наказ №2410 о/с від 02.10.2009 року про звільнення ОСОБА_5 з займаної посади .

Разом з тим, на момент звільнення позивач був також звільнений від виконання своїх службових обовязків у звязку з хворобою, що підтверджується копією лікарняного

Судом 1-ої інстанції було встановлено ,що і позачергова атестація ОСОБА_5 і його звільнення з займаної посади на підставі цієї атестації були здійснені в період його тимчасової непрацездатності у звязку з хворобою.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , що проведення позачергової атестації ОСОБА_5 та звільнення з займаної посади з зарахуванням у резерв МВС України на підставі цієї атестації було здійснено протиправно, не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без урахування його права на участь у процесі прийняття рішення, у звязку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій МВС України щодо проведення 12.09.2009 року позачергової атестації, та про скасування спірного наказу № 2410 о/с від 02.10.2009 року про його звільнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині, що стосується позивача.

Згідно з п.12. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ,затвердженого Постановою КМ УРСР, від 29.07.1991, № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Відповідно до п.24 вказаного Положення , у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж як за один рік.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначаються |Інструкцією ,затвердженою Наказом МВС, від 31.12.2007, № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ"

Судом 1-ої інстанції було встановлено ,що у звязку зі звільненням позивача з посади і зарахуванням у розпорядження МВС України його заробітна плата зменшилася з урахуванням обовязкових платежів з 3744 грн. до 2880 грн., тобто на 864 грн. щомісячно .

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , заподіяного внаслідок порушення його прав .Моральна шкода може складатися в душевних стражданнях, які особа понесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої .

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань , з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин(характеру й тривалості страждань , стану здоров'я потерпілого ,ваги заподіяної травми ,наслідків тілесних ушкоджень ,істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин ,намірів з якими діяла особа ,що спричинила шкоду)

Відповідно до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року «Про внесення змін і доповнень у Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справах про відшкодування морального ( нематеріального) шкоди»при розгляді справ про позовам про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями ,діями або бездіяльністю органа державної влади , місцевого самоврядування або їх посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень він підлягає відшкодуванню за рахунок держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1167 ЦК України 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином , апеляційний суд частково погоджується із висновком суду 1-ої інстанції ,але вважає що вимоги позивача слід задовольнити виходячи за їх межі ,шляхом зобовязання МВС України сплатити на користь ОСОБА_5 недоплачену частину грошового забезпечення (заробітку) за період змушеного прогулу з 02.10.2009 року до 04.03.2010 року, оскільки відповідно до положень Бюджетного кодексу України саме цей відповідач є відповідним розпорядником бюджетних коштів , та саме МВС України є установою ,де проходив службу позивач , але вважає , що з урахуванням адекватності та виваженості відшкодування моральної шкоди залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачці моральних страждань , ступеня вини відповідача , тривалості страждань ,істотності змушених змін у її життєвих і виробничих відносинах - позивач внаслідок протиправного звільнення фактично залишився без роботи, оскільки і на момент розгляду справи залишався у розпорядженні МВС України, були порушені його нормальні життєві звязки - моральна шкода заподіяна позивачу підлягає відшкодуванню з державного бюджету у розмірі 100 грн.(сто гривень) , так як сам факт визнання судом неправомірності дії є також відповідною компенсацією заподіяної моральної шкоди та що стягнення відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону повинно відбуватися з державного бюджету .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, а також негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції справа по-суті вирішена правильно, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, вірно дана правова оцінка, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду .

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), а якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На користь ОСОБА_5 підлягають стягненню з державного бюджету судові витрати 8 гривень 50 копійок .

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що є підстави для зміни постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2010 року тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину судового рішення в іншій редакції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.2 ч.1. ст.198, 201, ч.2 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника МВС України задовольнити частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2010 року змінити ,виклавши пятий абзац резолютивної частини, у наступній редакції :.

«Зобовязати МВС України сплатити на користь ОСОБА_5 недоплачену частину грошового забезпечення (заробітку) за період змушеного прогулу з 02.10.2009 року до 04.03.2010 року та стягнути на користь ОСОБА_5 з державного бюджету України відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 гривень та судові витрати у розмірі 8 гривень 50 копійок».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом

20-ти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня його складення в повному обсязі.

Головуючий суддя пис/

Судді: