Справа № 826/11180/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ К/800/51537/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_4,

інші учасники процесу не з»явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 жовтня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року

у справі №826/11180/14

за позовом ОСОБА_6

до 1) Державного кадастрового реєстратора Управління Державного агентства

земельних ресурсів України у Києво-Святошинському районі Київської

області Бондаренко Ірини Павлівни,

2) Управління Державного агентства земельних ресурсів України у Києво-

Святошинскому районі Київської області,

третя особа ОСОБА_8

про визнання дій протиправними, скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора Управління Державного агентства земельних ресурсів України у Києво-Святошинському районі Київської області Бондаренко Ірини Павлівни, Управління Державного агентства земельних ресурсів України у Києво-Святошинскому районі Київської області, третя особа ОСОБА_8 про визнання дій протиправними, скасування державної реєстрації.

Позивач просив суд:

- визнати незаконними дій Державного кадастрового реєстратора Управління Державного агентства земельних ресурсів України у Києво-Святошинському районі Київської області Бондаренко Ірини Павлівни щодо реєстрації поділу земельної ділянки площею 1,6096 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в Київській області (Києво-Святошинський район, Крюківщинська сільська рада).

- скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 1,1096 га. кадастровий номер НОМЕР_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та позовні вимоги залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутньої в судовому засіданні представника позивача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 листопада 2013 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки позивачем та третьою особою було придбано у спільну часткову власність земельну ділянку площею 1,6096 га, що розташована в Київській області, Києво-Святошинського району, Крюківщинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1.

Право спільної часткової власності зазначених осіб на вказану земельну ділянку підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як свідчать зазначені витяги, позивачу на праві спільної часткової власності належить 1875/6036 частки вказаної земельної ділянки, а третій особі - 4161/6036.

30 листопада 2013 року позивач і третя особа підписали заяву, адресовану уповноваженим органам, про те, що вони просять здійснити поділ належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки на 2 частини з наступними площами: 1 земельна ділянка - 0,5000 га, з виготовленням Свідоцтва про право власності на земельну ділянку (або іншого, передбаченого законодавством документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку) на ім'я ОСОБА_6, а інша земельна ділянка - площею 1,1096 га, з виготовленням відповідного документа на ім'я ОСОБА_5 Крім того, підписанти просили виготовити на виділені земельні ділянки відповідну технічну документацію та документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку.

23 грудня 2013 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області Бондаренко І.П. зареєстровано поділ земельної ділянки площею 1,6096 га кадастровий номер НОМЕР_1 на дві частини: земельну ділянку площею 0,5000 га кадастровий номер НОМЕР_2 та земельну ділянку площею 1,1096 га кадастровий номер НОМЕР_3.

Із витягів з Державного земельного кадастру, копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що зазначена реєстраційна дія проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, розробленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіль-Земля». Внаслідок вказаної реєстраційної дії до Державного земельного кадастру внесено відомості, зокрема, про те, що сформована земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,5000 га належить ОСОБА_6, а земельна ділянка площею 1,1096 га кадастровий номер НОМЕР_3 - ОСОБА_5 Дана обставина не заперечується сторонами та підтверджується, зокрема, додатками до згаданих витягів з Державного земельного кадастру: кадастровими планами та описами меж земельних ділянок.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру визначені статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до правил, закріплених цієї статтею Закону, відомості про земельну ділянку, в тому числі про її межі, цільове призначення, угіддя, вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Положеннями частин 1, 2 статті 24 цього Закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Така реєстрація здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно частин 3, 4 вищевказаної статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється, зокрема, за заявою власника земельної ділянки; для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору подається відповідна заява, оригінал документації із землеустрою та документація із землеустрою в електронному вигляді.

Згідно статті 25 цього Закону, поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі поділу або об'єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об'єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об'єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

З наведеного вбачається, що визначення земельних ділянок як об'єкта цивільних прав здійснюється шляхом їх формування, в тому числі, шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. Процедура формування земельної ділянки включає внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі технічної документації (у разі поділу земельної ділянки) та заяви власника ділянки. Відомості, що вносяться до Державного земельного кадастру, включають в себе, зокрема, інформацію про власників (користувачів) земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна реєстраційна дія вчинена державним кадастровим реєстратором на підставі нотаріально посвідченої заяви позивача і третьої особи від 30 листопада 2013 року щодо поділу земельної ділянки площею 1,6096 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності, та технічної документації із землеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки, яка розроблена ТОВ «Профіль-Земля».

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. До видів документації із землеустрою, згідно підпункту «і» частини другої цієї статті, належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

У матеріалах справи міститься копія технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 1,6096 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить позивачу та третій особі на праві спільної часткової власності. Зазначена документація складається із пояснювальної записки, заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про виготовлення технічної документації, технічного завдання, затвердженого цими особами, заяви від 30 листопада 2013 року, висновку Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, схеми розташування, схеми зони обмеження, кадастрового плану, актів про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику (землекористувачу), паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів вказаних осіб, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 листопада 2013 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з яких слідує, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1875/6036 частки вказаної земельної ділянки, а третій особі - 4161/6036.

Згідно пункту «б» статті 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На час розроблення Товариством з обмеженою діяльністю «Профіль-Земля» технічної документації щодо поділу земельної ділянки площею 1,6096 га кадастровий номер НОМЕР_1, між власниками цієї земельної ділянки не було укладено в установленій формі договору про поділ нерухомого майна. Водночас, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи, підтверджується, що на час спірних правовідносин земельна ділянка перебувала на праві спільної часткової власності у визначених частках позивача і третьої особи.

Частиною дев'ятою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051, інформація про власників, користувачів земельної ділянки вноситься до Державного земельного кадастру, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким, інформація про власників сформованих земельних ділянок вноситься до Державного земельного кадастру, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, при внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про власників земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,5000 га (ОСОБА_6.) та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 1,1096 (ОСОБА_5.), які сформовані внаслідок поділу земельної ділянки площею 1,6096 га кадастровий номер НОМЕР_1, державний кадастровий реєстратор діяв необґрунтовано та всупереч чинному законодавству.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовував тим, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення за захистом своїх прав та інтересів. Зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно не застосовано відповідні процесуальні наслідки. Звертав увагу на те, що із адміністративним позовом ОСОБА_6 звернувся 31 липня 2014 року, в той час як з матеріалів технічної документації, розробленої ТОВ «Профіль-Земля», випливає, що про розміри, конфігурацію та точне місце розташування належної йому земельної ділянки, яка сформована згідно цієї технічної документації, йому було відомо ще в грудні 2013 року (при підписанні технічного завдання на виконання робіт по розробці технічної документації із землеустрою та акту про передачу на зберігання межових знаків від 16 грудня 2013 року).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження в даній справі виступає реєстраційна дія державного кадастрового реєстратора, вчинена 23 грудня 2013 року.

Обізнаність чи необізнаність позивача про обставини розроблення технічної документації, які передували вчиненню спірної реєстраційної дії, не вказує на початок перебігу встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі №826/11180/14 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді