Справа № 814/2655/15
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Справа № 814/2655/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Середа О.Ф., розглянув в порядку письмового провадження справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Миколаїв

до відповідача: Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФс в Миколаївській області, м. Миколаїв

Суть спору: визнання нечинною та скасування вимоги від 13.04.2015 року,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФс в Миколаївській області (надалі - відповідач) про визнання нечинною та скасування вимоги від 13.04.2015 року.

Позивач вважає дії відповідача є протиправними та незаконними.

Відповідач відзив надав, позовні вимоги не визнає повністю з підстав викладених в ньому.

Відповідно до матеріалів справи, на підставі пункту 4 статті 122 КАС України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року є платником єдиного податку, що обрала спрощену систему оподаткування.

З грудня 2014 року ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець була переведена на облік за місцем мешкання - ДПІ у Заводському районі ГУ ДФС у Миколаївській області.

18 травня 2015 року позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2015 року, виданої ДПІ у Заводському районі ГУ ДФС у Миколаївській області щодо несплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 7558,42 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ (надалі - Закон №1058) за рахунок коштів пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

Пенсія за віком;

Пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання;

Пенсія в зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені у ст.. 26 Закону 1058, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком при досягненні ними конкретного віку та наявності відповідного страхового стажу. Для жінок право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старше після досягнення ними віку 55-ти років і страхового стажу не менше 20 років.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто вже тривалий час як набула право на отримання пенсії за віком.

У 1991 році помер її чоловік та вона втратила годувальника. Оскільки, чоловік був військовослужбовцем та помер при виконанні обов'язків військової служби, то вона відповідно до ст. 16 Закону України № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» отримала право на пенсію за віком по досягненню 50-ти років і стажу роботи не менше 20-ти років.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 отримала право на отримання одночасно пенсії за віком та в зв'язку з втратою годувальника, у 1994 році ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 10 Закону 1058, яка передбачає право на отримання виду пенсії за своїм вибором, якщо одночасно є право на різні пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), вона обрала собі пенсію за видом: у в зв'язку з втратою годувальника.

Оскільки, пенсія за віком і пенсія у в зв'язку з втратою годувальника сплачується за рахунок пенсійного фонду в солідарній системі і є трудовими пенсіями, то ст. 36 ч. 2 п.1 Закону 1058 встановлює рівні вимоги для отримання вказаної трудової пенсії - це досягнення дружиною померлого чоловіка пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону 1058.

Відповідач в своїх запереченнях зазначає, що позивач не є пенсіонером за віком, а є пенсіонером у зв"язку з втратою годувальника, а тому не підпадає під дію частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування", а отже не звільнена від сплати єдиного соціального внеску.

З таким твердженням відповідача суд не може погодитися, оскільки в матеріалах справи є копія пенсійного посвідчення позивача № НОМЕР_1, який підтверджує, що позивач отримує лише вид пенсії - у разі втрати годувальника. Але разом з тим, згідно зі статтею 26 ЗУ №1058 вона є особою, яка досягла пенсійного віку.

Законом № 1058 передбачено отримання пенсії за бажанням.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінив докази, відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач діяв неправомірно, необґрунтовано, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати вимогу ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС України в Миколаївській області від 13 травня 2015 року за підписом в. о. начальника ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС України у Миколаївській області Петрова С. І. щодо сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 7 558, 42 грн. в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя О. Ф. Середа