Справа № 816/200/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м.ПолтаваСправа № 816/200/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кисличенко О.В.,

представника позивача - Чайки В.І.,

представників відповідача - Зайця В.І., Кривоноса А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці до Голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області Кривоноса Анатолія Миколайовича про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2016 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кременчуці звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області Кривонос Анатолій Миколайович про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач зареєстрований у Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці як платник страхових внесків. Внаслідок того, що підприємство позивача ліквідовується як юридична особа, що не пов'язане з банкрутством, необхідно провести капіталізацію платежів для продовження страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві в розмірі 71990 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував вказуючи на відсутність підстав для стягнення капіталізованих платежів, оскільки Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області фактично перебуває не в процесі ліквідації, а в процесі реорганізації.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили та просили суд відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області () зареєстровано як юридична особа 16 квітня 2007 року (а.с. 19-20).

Відповідач зареєстрований у Відділенні виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці як платник страхових внесків з 19 квітня 2007 року, про що видано страхове свідоцтво № (а.с. 28).

Відповідачем передано до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці особову справу потерпілого ОСОБА_4, який на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" отримував страхові виплати.

У зв'язку із наведеним, позивачем підготовлено розрахунок потреби в капіталізації коштів для продовження виплати страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві протягом їх життя (ОСОБА_4). Загальна сума капіталізованих платежів склала 71990 грн. (а.с. 9).

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статей 15, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань є некомерційною організацією, яка проводить збір та акумулювання страхових внесків і фінансується за рахунок страхових внесків страхувальників - роботодавців.

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 46 вказаного Закону фінансування та джерелом надходження коштів до Фонду є капіталізація, які надходять у разі ліквідації страхувальника у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1, 2 статті 33 вказаного Закону передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, зокрема, діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Матеріалами справи підтверджується, що 12.04.2008 з ОСОБА_4 стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом від 30.05.2008 (а.с. 5).

На утриманні ОСОБА_4 знаходився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час навчається у Вільногірського технікуму національної металургійної академії України денного відділення з 23.10.2015 по 01.09.2016 (а.с. 10-11).

При цьому, 20.06.2008 року №1612/1969/1969/2 позивачем прийнято постанову про призначення щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого. Відповідно до цієї постанови відділенням було призначено ОСОБА_6 щомісячні страхові виплати особам, які мають на них право в разі смерті потерпілого, а саме: з 12.04.2008 року по 07.07.2013. До постанови додано розрахунок суми щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого (а.с. 7 зворотній бік).

Зазначена особа отримувала та буде отримувати до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці страхові виплати, у зв'язку зі смертю годувальника.

Відповідно до статті 1205 Цивільного кодексу України у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 Цивільного кодексу України, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, зазначеними нормами законодавець зобов'язує страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством).

Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 06 травня 2000 року № 765, за приписами якого капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Пунктом 3 вказаного Порядку капіталізація платежів, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Іншого нормативно-правового акта, який би визначав порядок капіталізації платежів, Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Крім цього, своєю постановою від 26 червня 2012 року Верховний суд України визначив, що вимоги Порядку поширюються на правовідносини щодо стягнення заборгованості по капіталізації платежів з підприємств, які ліквідуються поза процедурою банкрутства.

У відповідності до вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 237 цього Кодексу.

Згідно вимог частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор після закінчення процедури ліквідації, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду України і фондів соціального страхування.

На момент звернення Фонду з вказаними вимогами підприємство відповідача не виключене з Єдиного державного реєстру, а лише внесено щодо нього запис до ЄДРФОП від 17 грудня 2015 року щодо припинення діяльності юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством (а.с. 19), а тому вимоги щодо капіталізації платежів здійснюються в межах ліквідаційної процедури.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на підставі пункту 3 Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 06 травня 2000 року № 765 зроблений розрахунок потреби в капіталізації коштів для продовження виплати страхових виплат особам, потерпілим на підприємстві протягом їх життя по одній особі, загальна сума капіталізованих платежів склала 71990 грн. (а.с. 9)

Оскільки капіталізовані платежі сплачені не були, тому вони підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Стосовно тверджень відповідача, що на даний час відбувається реорганізація, а не ліквідація суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №894 "Питання функціонування територіальних органів Державного агенства рибного господарства" постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агенства рибного господарства за переліком згідно додатку 1.

Як слідує з додатку 1 до постанови №894 ліквідується, зокрема Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області.

З вищевикладеного слідує, що відбувається саме ліквідація Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області як юридичної особи.

Таким чином, суд вважає, що вимоги про зобов'язання позивача перерахувати на користь Фонду капіталізовані платежі підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миргородському районі Полтавської області - обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведення судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області () на користь Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кременчуці () капіталізовані платежі в розмірі 71990 (сімдесят одну тисячу дев'ятсот дев'яносто) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко