Справа № 804/16322/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Пасічнику Т.В.
за участю представників:
позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпен-Д» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровський області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом також встановлено, що працівниками Дніпропетровської ОДПІ, на підставі наказу від 27.08.2013 року № 140, проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Інтерпен-Д» з питань взаємовідносин з ТОВ «Автопарітет Д» за період липень серпень 2010 року. За наслідками перевірки складений акт від 09.09.2013 р. №128/22-02/25514131.
Згідно висновків акту перевірки встановлені наступні порушення:
- ст.205, ст.234 Цивільного Кодексу України, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11, п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року за №334/94-ВР (зі змінами та доповненнями), ст.44 Господарського Кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 267 905 грн. у т.ч. за ІІІ квартал 2010 року 267 905 грн.;
- ст.205, ст.234 Цивільного Кодексу України, п.п.7.2.1, п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 97 420 грн., в т.ч. за липень 2010 року на суму 5 833 грн., за серпень 2010 року на суму 91 587 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Головне управління Міндоходів своїм рішенням від 02.12.2013 р. №433/10/04-36-10-08-09 скаргу задовольнило частково, скасувало податкове повідомлення-рішення №0 003072202, а податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 залишило без змін.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи законність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямованих на виготовлення та реалізацію продукції виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
В силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні мати такі обовязкові реквізити, як: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В силу пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що валовий дохід - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.
Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону, валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.
Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використаня у власній господарській діяльності
У відповідності до пп.5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не відносяться до складу валових витрат будь-які витрати, що не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку» та абзацу 2 пункту 1.6 «Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 р. за №271/7592 «ОСОБА_3, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності)».
Виходячи із системного аналізу вказаних норм, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток приватних підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Судом встановлено, що 01.07.2010 р. ТОВ «Інтерпен-Д» уклало договір (без номеру) поставки будівельних матеріалів з ТОВ «Автопарітет Д» та договір від 01.08.2010 року №01-10.
Придбання товару у ТОВ Автопарітет Д відображено у бухгалтерському обліку підприємства ТОВ «Інтерпен-Д» наступним чином:
- отримано будівельні матеріали Дт.рах.№205 Будівельні матеріали - Кт.рах.№631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками на загальну суму 487 101,81 грн.;
- відображено суму ПДВ Дт.рах.№64 Розрахунки з податків - Кт.рах.№631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками на загальну суму 97 420,36 грн.
В податковому обліку сума придбаних матеріалів була включена ТОВ Інтерпен-Д до складу податкового кредиту в липні та серпні 2010 року, що підтверджується реєстрами отриманих та виданих податкових накладних та АІС Системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України.
В бухгалтерському обліку підприємства ТОВ «Інтерпен-Д» погашення заборгованості за будівельні матеріали від ТОВ «Автопарітет Д» відображено наступним чином:
- сплачено грошові кошти за будівельні матеріали Дт.рах. 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками - Кт.рах. №311 Поточні рахунки 584 522,15 грн.
Станом на 30.09.2010 року згідно оборотно-сальдової відомості по рах.631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками ТОВ «Інтерпен-Д» перед ТОВ «Автопарітет Д» заборгованість відсутня.
ТОВ «Інтерпен-Д» є кінцевим споживачем (вигодонабувачем) отриманих у липні - серпні 2010 року будівельних матеріалів.
Відповідно до положень п.85.2., п.85.4., п.85.8. ст.85 ПК України платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки.
При проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) обєктів оподаткування, несплату податків, зборів (обовязкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Посадова (службова) особа органу державної податкової служби, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року за № 2344-III (у відповідній чинній редакції) визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Позивачем як до перевірки, так і до суду не було надано підтверджуючі документи щодо отриманих від ТОВ «Автопарітет Д» будівельних матеріалів, не надано жодних матеріалів, які підтверджують факт транспортування або доставки будівельних матеріалів (товарно-транспортні накладні, подорожні листи, тощо), враховуючи значну віддаленість підприємств одне від одного (ТОВ «Автопаритет-Д» - місто Луганськ, ТОВ «Інтерпен-Д» село Степове Дніпропетровської області).
Позивачем також не було надано сертифікати відповідності на отримані будівельні матеріали.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 (далі - Інструкція), бланки довіреностей видаються після їх реєстрації у Журналі реєстрації довіреностей, який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства.
Позивачем як до перевірки, так і до суду, не було надано журнал реєстрації довіреностей на отримання будівельних матеріалів від ТОВ «Автопарітет Д».
Таким чином, позивачем ані під час проведення перевірки, ані протягом судового розгляду адміністративної справи не було надано усі необхідні документи, які б підтверджували реальність проведення господарських операцій з ТОВ Автопаритет-Д.
Отже, враховуючи надані позивачем документи, суд погоджується з позицією податкового органу щодо відсутності реального вчинення позивачем господарських операцій з контрагентом ТОВ «Автопарітет-Д».
Окрім того, вироком Ленінського районного суду м. Луганська від 15.02.2013 року, який набув законної сили 14.03.2013 року, встановлено, що в кінці грудня 2009 року в місті Луганську ОСОБА_4 діючи повторно, запропонував ОСОБА_3 створити раніше не зареєстрований субєкт підприємницької діяльності ТОВ «Автопарітет-Д», в якому ОСОБА_3 необхідно стати директором, за щомісячну грошову винагороду в сумі 1 000 грн. При цьому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_3, що він не буде займатись підприємницькою діяльністю, лише оформить документи на придбання підприємства, буде рахуватись директором, а статутні документи передасть ОСОБА_4
Вироком встановлено, що ОСОБА_4 здійснив організацію фіктивного підприємництва, за ознаками повторності, та підробку документів, за попередньою змовою групою осіб, використання підроблених документів. ОСОБА_3 являвся співвиконавцем в створенні субєкта підприємницької діяльності «Автопарітет-Д» і підробленні документу за попередньою змовою групою осіб і використання підробного документу.

Окрім іншого, з вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3

Д.В. свою вину в придбанні ТОВ «Автопарітет-Д» визнав повністю і пояснив, що вчинив даний злочин за проханням ОСОБА_4, так як останній запропонував йому за це грошові кошти. Достеменно знаючи, що ніякою діяльністю цього підприємства він займатись не буде. Дійсно оформив всі необхідні документи по придбанню ТОВ «Автопарітет-Д» і передав їх ОСОБА_4

Судом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винними зокрема за частиною 1 статті 205, частиною 3 статті 27 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи організацію фіктивного підприємництва зазначеним шляхом, господарські операції між ТОВ «Автопарітет-Д» та його контрагентами не є реальними.

Отже, бухгалтерські документи містили неправдиві відомості щодо здійснених з підприємством-контрагентом фінансово-господарських операцій.

Суд не зважає на твердження позивача, щодо відсутності відношення вищезазначеного вироку Ленінського районного суду м. Луганська з приводу того, що сумлінний платник податків не повинен відчувати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом, оскільки вироком суду встановлено фіктивність діяльності підприємства ТОВ Автопарітет-Д, а оскільки дане підприємство не здійснювало фактичної господарської діяльності направленої на одержання прибутку, а отже будь які правочини укладені з контрагентами не можуть бути реальними.

Судом не приймаються пояснення допитаного в якості свідка директора ТОВ «Інтерпен Д» ОСОБА_5, який підтвердив фактичне здійснення господарських операцій,оскільки такі пояснення повністю спростовуються іншими встановленими обставинами справи.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, первинні бухгалтерські документи є такими що не відповідають сутності та не несуть доказовості відносно змісту здійснених операцій, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

За таких обставин, ТОВ «Інтерпен-Д» включило до складу валових витрат вартість придбаних товарів на підставі документів (перелік яких наведено у акті перевірки), що не мають статусу первинних документів у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, враховуючи нереальність господарських операцій, не підтверджують факти їх здійснення та не дозволяють формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що спірне податкове-повідомлення рішення від 23.09.2013 року № НОМЕР_1, прийняте відповідачем на законних підставах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскільки позивачем згідно квитанції від 27.01.2014 року при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн., необхідно сплатити решту судового збору в розмірі 4 384,80 грн. (4 872 грн. 487,20 грн. = 4 384,80 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпен-Д» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровський області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпен-Д» до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 384,80 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2016 року.

Суддя ОСОБА_6