Справа № 815/405/16
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/405/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державних реєстраторів прав на нерухоме майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішень, зобов'язання зареєструвати право на нерухоме майно, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» звернулось до суду з адміністративним позовом до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державних реєстраторів прав на нерухоме майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішень №23657228 від 13 серпня 2015 року, №24896604 від 30 вересня 2015 року, №25843411 від 04 листопада 2015 року, №26645728 від 01 грудня 2015року; зобов'язання зареєструвати право на нерухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" за адресою: АДРЕСА_1, згідно наданих документів; стягнення надлишку сплаченого адміністративного збору у розмірі 1 461, 60 грн., оплати позачергової інвентаризації у розмірі 1 527, 96 грн.; стягнення судового збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що для проведення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник» за адресою: АДРЕСА_1, ТОВ «Авторемсервіс» звернулось до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, надавши усі необхідні для реєстрації документи. Надані документи попередньо були перевірені консультаційним відділом та робітником відділу реєстрації права власності. Проте, рішеннями державних реєстраторів позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності з підстав невідповідності поданих документів, які не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому позивач зазначає, що в кожному рішенні про відмову у державній реєстрації відповідачами вказувались нові надумані підстави відмови.

Таким чином, позивач, посилаючись на те, що вказані обставини перешкоджають йому зареєструвати право власності на належне йому нерухоме майно, чим порушуються його права, як власника, звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

У судове засідання, призначене на 30 березня 2016 року з'явився представник позивача.

Відповідачі - державні реєстратори прав на нерухоме майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Клопотань чи заяв щодо відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності, а також заперечень на адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" вказані відповідачі до суду не надали.

З боку відповідача - управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області представник у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до раніше наданих пояснень та письмових заперечень, відповідач позов не визнає, у його задоволенні просить відмовити, з огляду на те, що оскаржені рішення про відмову у державній реєстрації прийняті державними реєстраторами прав на нерухоме майно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки подані позивачем документи не відповідають установленим вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Вказані обставини є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", отже підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи можливість розгляду даної справи у порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами та запереченнями, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, товариство з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» (ІК 32806495) зареєстроване Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 29 грудня 2003 року (а.с. 10, том 1).

Згідно Довідки АБ №538701 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, видами діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» за КВЕД-2010 є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (а.с. 11, том 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Затоківської селищної ради 21 березня 2005 року, товариству з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» на праві колективної власності належать будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник»; адреса об'єкта: АДРЕСА_1; опис об'єкта: будинок відпочинку, Х, будинок відпочинку, Й, склад, Ч (а.с. 200, том 1).

У зв'язку з реконструкцією бази відпочинку «Автотранспортник» для проведення державної реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник» за адресою: АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс», уповноважений представник товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» звертався до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Так, 27 липня 2015 року позивачем до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було подано заяву про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 137, том 1).

Як вбачається з картки прийому заяви №23157478, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подана представником ТОВ «Авторемсервіс» отримана посадовою особою Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.07.2015 року 08:48:27 за реєстраційним номером 12517578. Перелік документів, поданих із заявою: заява від 27.07.2015 року; квитанції №3855, №3882 від 22.07.2015 року; копія паспорту заявника; декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 24.06.2015 року № ОД16; свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 21.03.2005 року; витяг про реєстрацію права власності №6833844 від 25.03.2005 року; довідка №958/01-29/14 від 17.07.2015 року; довідка №935 від 15.07.2015 року; акт обстеження технічного стану від 17.12.2004 року; договір оренди №455 від 15.02.2006 року; технічні паспорти №93 від 23.01.2014 року; технічний паспорт №107 від 07.10.2004 року (а.с. 227, том 1).

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 27.07.2015 року 08:48:27 за реєстраційним номером 12517578, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №23657228 від 13 серпня 2015 року, у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам законодавства та оскільки подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, у рішенні про відмову у державній реєстрації прав зазначено, що згідно вимог до заповнення заяв (запитів) у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 17 квітня 2012 року №595/5, заява (запит) заповнюється українською мовою, не допускаються у заяві (запиті) підчищення, дописки, закреслення чи інші виправлення. Натомість заявником подано заяву, яка містить закреслення, некоректне написання адреси об'єкта і найменування суб'єкта права.

Також в рішення вказано, що заявником подано технічні паспорти, виготовлені до закінчення реконструкції заявленого об'єкта, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, згідно якої технічна інвентаризація проводиться перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту (а.с. 89, 143, том 1).

Усунувши вказані недоліки, 21 вересня 2015 року позивач повторно звернувся до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з картки прийому заяви №24584697 заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подана представником ТОВ «Авторемсервіс» отримана посадовою особою Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.09.2015 року 08:29:03 за реєстраційним номером 13381706. Перелік документів, поданих із заявою: заява від 27.07.2015 року; квитанції №180, №181 від 03.09.2015 року; копія паспорту заявника; декларація про початок виконання будівельних робіт №ОД4 від 12.02.2015 року; декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 24.06.2015 року № ОД16; довідка №958/01-29/14 від 17.07.2015 року; довідка №935 від 15.07.2015 року; акт обстеження технічного стану від 17.12.2004 року; договір оренди №455 від 15.02.2006 року; технічний паспорт у кількості 4 шт. №93 від 28.08.2015 року; копія рішення про відмову №23657228 від 13.08.2015 року (а.с. 231, том 1).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 30 вересня 2015 року №24896604 за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 21.09.2015 року 08:29:03 за реєстраційним номером 13381706, відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вказане рішення державного реєстратора обґрунтоване наступним. Відповідно до поданих документів встановлено, що літ. «Ш» та літ. « 1-Б» відсутні в свідоцтві про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 21.03.2005 року, проте зазначені об'єкти побудовані ще в 1990 році згідно з технічними паспортами від 28.08.2015 року. Також в технічному паспорті від 28.08.2015 року літ. « 1-З» вказано рік побудови 2012, а відповідно до п. 11 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24 червня 2015 року № ОД16 дата закінчення будівництва 27.02.2015 року. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт. Даний документ стосується лише індивідуального (садибного) житлового будинку, садового дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди (а.с. 87-88, 229-230, том 1).

16 жовтня 2015 року позивач знову звернувся до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04 листопада 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 16.10.2015 року 11:16:45 за реєстраційним номером 13814960 та поданих для проведення державної реєстрації документів, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №25843411, оскільки подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В рішенні зазначено, що під час розгляду заяви та поданих до неї документів було встановлено, що технічних паспорт складений без урахування вимог п. 1.4 та додатку 6.3 наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127.

Договором оренди землі від 15.02.2006 року визначено цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування бази відпочинку «Автотранспортник», при цьому в рамках визначеного цільового призначення будівництво та реконструкція об'єкта нерухомого майна не передбачені. Крім того, заявником подані не всі невід'ємні частини договору та згідно сканкопії цього документу неможливо встановити факт проведення державної реєстрації договору відповідно до встановленого законодавством порядку (а.с. 85-86 - том 1, 42-43 - том 2).

18 листопада 2015 року позивач в-четверте звернувся до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 01 грудня 2015 року №26645728 за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 18.11.2015 року 15:51:44 за реєстраційним номером 14367245 та, поданих для проведення державної реєстрації документів, відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», оскільки встановлено, що заявником усунуті не всі зауваження, викладені у рішенні від 04.11.2015 року №25843411 (а.с. 84 - том 1, а.с. 67 - том 2).

Не погоджуючись із численними відмовами у державній реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи та досліджені докази, суд дійшов наступного.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності з ч. 1, 3 та 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить, зокрема, юридичним особам, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону, орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з приписами пунктів 8, 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Орган державної реєстрації прав приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації.

Відповідно до пункту 13 Порядку №868, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно положень статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 36, 37 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією.

Судом встановлено, що для проведення реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник» за адресою: АДРЕСА_1 товариством з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» було надано до Реєстраційної служби свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Затоківської селищної ради 21 березня 2005 року, за яким товариству з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» на праві колективної власності належать будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник»; адреса об'єкта: АДРЕСА_1; опис об'єкта: будинок відпочинку, Х, будинок відпочинку, Й, склад, Ч (а.с. 200, том 1).

Право власності на споруди бази відпочинку «Автотранспортник» за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

На підставі рішення про реєстрацію права власності від 25 березня 2005 року, Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації сформовано Витяг №6833844 від 25 березня 2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 202, том 1).

Відповідно до п. 49 Порядку №49, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Як вбачається з карток прийому заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданих представником ТОВ «Авторемсервіс» до Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, для проведення державної реєстрації позивачем подавались, передбачені п. 49 Порядку 868, як обов'язкові наступні документи, а саме:

1) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Затоківської селищної ради 21 березня 2005 року (а.с. 73, том 1);

2) договір оренди земельної ділянки №455 від 15.02.2006 року (а.с. 39-41, том 1);

3) декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 24.06.2015 року № ОД16 (а.с. 53-56, том 1);

4) технічний паспорт на громадський будинок - Будинок відпочинку, база відпочинку «Автотранспортник» за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, виготовлений Білгород-Дністровським БТІ станом на 07.10.2004 року, а також технічний паспорт на громадський будинок - Вбиральня літ. «Ш» за адресою: АДРЕСА_1, виготовлений КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» станом на 23.01.2014 року; технічний паспорт на громадський будинок - Склад «Ч» за адресою: АДРЕСА_1, виготовлений КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» станом на 23.01.2014 року; технічний паспорт на громадський будинок - Будинок відпочинку літ. « 1-З» за адресою: АДРЕСА_1, виготовлений КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» станом на 23.01.2014 року (а.с. 144-192, том 1).

Після того, як позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності рішенням від 13 серпня 2015 року №23657228 з тих підстав, що надані технічні паспорти виготовлені до закінчення реконструкції заявленого об'єкта, позивач замовив нові технічні паспорти. Так, КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено на замовлення ТОВ «Авторемсервіс» технічний паспорт на громадський будинок - Будинок відпочинку літ. « 1-З» за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт на Склад «Ч» станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт - Вбиральня літ. «Ш» станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт на медичний пункт літ « 1-Б» станом на 28.08.2015 року (а.с. 235- том 1, а.с. 1-12 - том 2).

5) довідка від 17.07.2015 року №958/01-29/14, видана Затоківською селищною радою про присвоєну базі відпочинку «Автотранспортник» поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 47, том 1) та ін. документи, згідно переліку в картках прийому.

Проте, як вбачається з матеріалів справи державними реєстраторами прав на нерухоме майно було винесено чотири рішення про відмову у державній реєстрації права власності на будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник» за адресою: АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс».

Як встановлено судом, підставами відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно стали положення п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону, відповідно до яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, рішення про відмову у державній реєстрації права власності від 13 серпня 2015 року, 30 вересня 2015 року та 04 листопада 2015 року містять різні підстави для відмови у державній реєстрації, а в рішенні від 01 грудня 2015 року вказано про невиконання попереднього рішення від 04 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проте, суд вважає, що відповідачі приймаючи оскаржені рішення не діяли відповідно до вказаних критеріїв визначення правомірності рішення суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 15 Порядку №868 всатановлено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У відповідності з п. 20 Порядку №868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

За приписами п. 28 Порядку №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для проведення державної реєстрації подавались, передбачені п. 49 Порядку 868 документи.

Відповідно до положень ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пункту 16 Порядку №868, подання документів для державної реєстрації прав та їх обтяжень не в повному обсязі є підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Заявник усуває обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення про зупинення розгляду заяви, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання відповідного рішення або відправлення його на електронну пошту заявника.

Державний реєстратор з моменту усунення обставин, що були підставою для прийняття ним рішення про зупинення розгляду заяви, приймає рішення про відновлення її розгляду. Перебіг строку державної реєстрації продовжується з урахуванням часу, що минув до прийняття рішення про зупинення розгляду заяви.

Якщо протягом п'яти робочих днів після отримання заявником рішення про зупинення розгляду заяви до органу державної реєстрації прав не надійшли документи, які підтверджують усунення в повному обсязі обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Водночас, перед прийняттям оскаржених рішень про відмову у державній реєстрації права власності державні реєстратори не зупиняли розгляд заяви та не пропонували позивачу надати додаткові документи та/або не робили запитів до відповідних установ, з метою урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає, що вчинені відповідачем процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, що відповідні порушення вплинули на можливість позивача захистити свої права під час проведення державної реєстрації та на встановлення дійсних фактичних обставин, з огляду на наступне.

Підставою відмови у державній реєстрації прав у рішенні №23657228 від 13 серпня 2015 року стало неналежне оформлення позивачем заяви про державну реєстрацію, яка містить закреслення, некоректне написання адреси об'єкта і найменування суб'єкта права, а також те, що надані технічні паспорти, виготовлені до закінчення реконструкції заявленого об'єкта.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю. Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, технічна інвентаризація проводиться перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту.

Судом встановлено, що надані позивачем для державної реєстрацій технічні паспорти на - Вбиральня літ. «Ш», Склад «Ч», Будинок відпочинку літ. « 1-З» за адресою: АДРЕСА_1, виготовлені КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» станом на 23.01.2014 року, відповідають вимогам п. 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, оскільки виготовлені перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, при цьому літ. «Ш» побудовано у 1990 році, літ. «Ч» побудовано у 1960 році, літ. « 1-З» - у 2012 році.

Що стосується помилок при оформленні заяви про державну реєстрацію, на переконання суду це не може бути самостійною підставою для відмови у державній реєстрації.

Інших зауважень до поданих позивачем документів для проведення державної реєстрації права власності та підстав для відмови в проведенні реєстрації прав у рішенні державного реєстратора №23657228 від 13 серпня 2015 року не зазначено. Отже, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №23657228 від 13 серпня 2015 року є необґрунтованим, неправомірним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку правомірності рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24896604 від 30 вересня 2015 року, суд зазначає наступне.

Підставою відмови у державній реєстрації прав стало те, що літ. «Ш» та літ. « 1-Б» відсутні в свідоцтві про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 від 21.03.2005 року, проте зазначені об'єкти побудовані ще в 1990 році згідно з технічними паспортами від 28.08.2015 року.

Згідно п. 8-1 ч. 2. ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Судом встановлено, що будівлі та споруди бази відпочинку «Автотранспортник»; адреса об'єкта: АДРЕСА_1 належать товариству з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» на підставі рішення виконкому Затоківської селищної ради від 10.02.2005 року №7. Рішення про реєстрацію права власності прийнято Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 березня 2005 року.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу в задоволені заяви про державну реєстрацію права власності на будівлі літ. «Ш» та літ. « 1-Б», оскільки у такому разі державний реєстратор повинен був зробити запити до відповідних установ (Затоківської селищної ради, Білгород-Дністровського міжміського бюро технічної інвентаризації ), в разі відсутності необхідних даних.

Однак, такими своїми повноваженнями позивач не скористався, що призвело до передчасного висновку щодо невідповідності поданих документів вимогам закону та відсутності змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Також в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24896604 від 30 вересня 2015 року вказано, що в технічному паспорті від 28.08.2015 року літ. « 1-З» вказано рік побудови 2012, а відповідно до п. 11 декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24 червня 2015 року № ОД16 дата закінчення будівництва 27.02.2015 року.

Проте, суд критично оцінює вказані твердження відповідача, оскільки вимогами чинного містобудівного законодавства не передбачено, що дата будівництва та дата прийняття в експлуатацію мають співпадати.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката (пункт 11). Експлуатація об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється (пункт 12).

Тобто, забороняється експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а заборони прийняття в експлуатацію об'єкту, збудованого раніше законом не визначено.

Інших зауважень до поданих позивачем документів для проведення державної реєстрації права власності та підстав для відмови в проведенні реєстрації прав у рішенні державного реєстратора №24896604 від 30 вересня 2015 року не зазначено. Таким чином рішення державного реєстратора №24896604 від 30 вересня 2015 року є неправомірним.

Надаючи оцінку правомірності рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №25843411 від 04 листопада 2015 року, суд зазначає про наступне.

Відмова державного реєстратора обґрунтована тим, що договором оренди землі від 15.02.2006 року визначено цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування бази відпочинку «Автотранспортник», при цьому в рамках визначеного цільового призначення будівництво та реконструкція об'єкта нерухомого майна не передбачені. Крім того, заявником подані не всі невід'ємні частини договору.

З приводу зазначеного, позивач неодноразово пояснював, що орендодавцем земельної ділянки (Затоківська селищна рада) затверджено робочий проект - Реконструкція бази відпочинку «Автотранспортник», виготовлений на замовлення ТОВ «Авторемсервіс» приватним підприємством «Проектно-виробниче підприємство «Добробуд» (ліцензія серія АГ, №574025), отже власником земельної ділянки погоджено будівельні роботи на земельній ділянці (а.с. 45, том 1).

Судом встановлено, що ТОВ «Авторемсервіс» користується земельною ділянкою загальною площею 0, 215 га за адресою: Одеська область, смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Центральний район на підставі Договору оренди від 15 лютого 2006 року, укладеного із Затоківською селищною радою, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №455 (а.с. 39-41, том 1).

Об'єкт нерухомості (база відпочинку «Автотранспортник») розміщений на земельній ділянці, яка знаходиться в комунальній власності Затоківської селищної ради, якою погоджено проект реконструкції бази відпочинку «Автотранспортник».

Відповідно до договору оренди від 15 лютого 2006 року, Орендодавець надає, а орендар приймає на підставі рішення ХХХVІ-ї сесії ІV скликання Затоківської селищної ради від 16 серпня 2005 року за №161 у довгострокову оренду терміном на 25 років земельну ділянку для експлуатації та обслуговування бази відпочинку «Автотранспортник». Пунктом 27 договору оренди також передбачено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди.

Вказаний договір був наданий позивачем для проведення державної реєстрації права власності, як документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.

Інших зауважень до поданих позивачем документів для проведення державної реєстрації права власності та підстав для відмови в проведенні реєстрації прав державний реєстратор у своєму рішенні №25843411 від 04 листопада 2015 року не зазначив. Відтак, суд вважає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №25843411 від 04 листопада 2015 року підлягає скасуванню.

Рішенням державного реєстратора від 01 грудня 2015 року №26645728 позивачу вкотре відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлі і споруди бази відпочинку «Автотранспортник», оскільки заявником усунуті не всі зауваження, викладені у рішенні від 04.11.2015 року №25843411.

Дослідивши вказане рішення, суд зазначає, що такої підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, як невиконання іншого рішення про відмову у державній реєстрації права власності, статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено.

При цьому, частиною 4 статті 24 вказаного Закону визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Отже, рішення державного реєстратора від 01 грудня 2015 року №26645728 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачі при здійснення своїх службових обов'язків не діяли на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також наданих повноважень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Також у даному позові заявлено вимоги про зобов'язання управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєструвати право власності товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, згідно наданих документів.

Дослідивши вказані вимоги позову, суд вважає, що вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню, оскільки порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передбачений ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачає комплекс дій, які повинні бути проведені в тому числі державним реєстратором під час розгляду відповідної заяви.

Крім того, згідно вимог ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. В даному випадку суд не може підміняти інші органи влади та зобов'язувати уповноважений орган прийняти рішення визначеного судом змісту.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічної правової позиції додержується Вищий адміністративний суд України в постановах від 02 жовтня 2014 року у справі № 819/2219/13-а, від 05 лютого 2015 року у справі №812/165/14, від 05 березня 2015 року у справі № 814/3197/13-а, від 08 жовтня 2015 року у справі №826/7425/14.

У відповідності з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 11, абз. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає, що з метою захисту порушеного права позивача необхідно зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути подану товариством з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийняту 18.11.2015 року 15:51:44 за реєстраційним номером 14367245.

Щодо позовної вимоги про стягнення надлишку сплаченого адміністративного збору у розмірі 1 461, 60 грн. та оплати позачергової інвентаризації у розмірі 1 527, 96 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, після того, як позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності рішенням від 13 серпня 2015 року №23657228 з тих підстав, що надані технічні паспорти виготовлені до закінчення реконструкції заявленого об'єкта, позивач замовив нові технічні паспорти. Так, КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено на замовлення ТОВ «Авторемсервіс» технічний паспорт на громадський будинок - Будинок відпочинку літ. « 1-З» за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт на Склад «Ч» станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт - Вбиральня літ. «Ш» станом на 28.08.2015 року; технічний паспорт на медичний пункт літ « 1-Б» станом на 28.08.2015 року (а.с. 235- том 1, а.с. 1-12 - том 2).

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, за поточну інвентаризацію об'єкту нерухомого майна за адресою: смт. Затока, вул. Приморська, 83а позивачем сплачено 1 527, 96 грн. (а.с. 77-79, том 1).

Також позивачем внесено плату за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на загальну суму 1 461, 60 грн. (квитанція від 22 липня 2015 року на суму 365, 40 грн., платіжне доручення №180 від 04 вересня 2015 року на суму 365, 40 грн., платіжне доручення №210 від 15 жовтня 2015 року на суму 365, 40 грн., платіжне доручення №20 від 16 листопада 2015 року на суму 365, 40 грн. (а.с. 80-83, том 1).

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що шкода, завдана органом державної реєстрації прав, державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом, державним виконавцем фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов'язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Тобто, завдана державним реєстратором шкода, у зв'язку з прийняттям неправомірних рішень, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду про визнання неправомірними рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, що набрало законної сили.

Отже, рішення суду, яким скасовуються рішення про відмову у державній реєстрації прав, як підстава для відшкодування завданої шкоди, до набрання ним законної сили виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди (плата за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та позачергову інвентаризацію).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуюче часткове задоволення адміністративного позову, суд присуджує позивачу судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 318, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 128, 158-163, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державних реєстраторів прав на нерухоме майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішень, зобов'язання зареєструвати право на нерухоме майно, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 №23657228 від 13 серпня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 №24896604 від 30 вересня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 №25843411 від 04 листопада 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 №26645728 від 01 грудня 2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно розглянути подану товариством з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, прийняту 18.11.2015 року 15:51:44 за реєстраційним номером 14367245.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс» () витрати на оплату судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук