Справа № 755/1117/16-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2016-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді САВЛУК Т.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати провести перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу»,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва з вимогою визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу у розмірі 80 відсотків від розміру заробітної плати, яка включає в себе: посадовий оклад, премії, надбавку за вислугу років, надбавку за ранг та інші надбавки, а також матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію, починаючи з 13 липня 2015 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

18 січня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва відкрите провадження у адміністративній справі в порядку скороченого провадження.

17 лютого 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, відповідно до яких відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи та наведені відповідачем підстави для відмови у задоволенні позову, які викладено у письмових запереченнях на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження, як це передбачено ст. 183-2 КАС України.

Судом встановлено, що з 08 травня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», з врахуванням загального страхового стажу роботи 38 років 6 місяців 15 днів (станом на 30.04.2013 р.) з них стаж державної служби 12 років 4 місяці 17 днів, розмір пенсії з відрахуванням податку та військового збору станом на 01 грудня 2015 року становить 4445,44 грн.

24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі міста Києва із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії державного службовця з урахуванням виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

29 грудня 2015 року Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі міста Києва листом (вих.№1051/01/Г-999) відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до вимог чинного законодавства та підстави для її перерахунку відсутні.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. При цьому саме на Кабінет Міністрів України покладається регулювання питань оплати праці державних службовців, встановлення розмірів посадових окладів, надбавок, доплат, матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця установлений постановами Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року № 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 03 червня 2014 року, тому з урахуванням положень ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних помножень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми, та для всіх судів України.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14 травня 2013 року, 28 травня 2013 року та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно).

Згідно зі ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Як передбачено у ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст. 35, ч.2 ст.38, ч.3 ст. 42 і ч.5 ст. 48 цього Закону, провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

При розгляді справи, встановлюючи час, з якого потрібно зробити перерахунок призначеної позивачу пенсії, суд врахує положення частини 2 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а також вимоги частини 4 статті 99 КАС України згідно з якою якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, та з першого числа наступного місяця, якщо пенсіонер звернувся з відповідною заявою після 15-го числа.

Таким чином, суд вважає, що в межах даного спору позивачем доведено факт порушення його прав на проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, як державному службовцю, на підставі Закону України «Про державну службу», в той же час відновлення порушених прав позивача шляхом проведення перерахунку пенсії має відбуватись з дати звернення позивача з відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, тобто з 24 грудня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи із способів захисту порушеного права, визначених ч.3 ст.105 КАС України, суд, встановивши наявність протиправної поведінки відповідачів, як суб'єктів владних повноважень, має зобов'язати їх до правової поведінки, шляхом покладення певного обов'язку - здійснити нарахування та виплатити недоплачених сум допомоги, встановлених базовим законом, з урахуванням здійснених виплат.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із способів захисту порушеного права, визначених ч.3 ст.105 КАС України, суд, встановивши наявність протиправної поведінки відповідача, як суб'єкта владних повноважень, має зобов'язати їх до правової поведінки, шляхом покладення певного обов'язку - здійснити нарахування та виплатити недоплачених сум додаткової пенсії, заподіяну здоров'ю, встановлених базовим законом, з урахуванням здійснених виплат.

Зважаючи на викладене, виходячи з суб'єктивного складу сторін та предмету спору, суд вважає доведеним факт порушення прав позивача в частині неправомірної відмови Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо проведення перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі Закону України «Про державну службу», тому вимоги позивача в частині покладання на Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва зобов'язань провести перерахунок пенсії позивача на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині покладання на Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва зобов'язань виплатити позивачу пенсію державного службовця у розмірі 80% від розміру заробітної плати, оскільки питання виплати пенсій не відноситься до повноважень органів пенсійного фонду України, які в межах своєї компетенції уповноваженні приймати рішення щодо призначення та проведення перерахунку раніше призначеної пенсії особам, які мають право на пенсію.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати провести перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу», підлягають задоволенню частково, задовольняючи позов суд визнає неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо проведення перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» ( в редакції, яка була чиною на дату призначення пенсії - 08 травня 2013 року), з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 24 грудня 2015 року, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідності до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.1,2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.33, 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1, 2, 5, 11, 90, 94, 122, 159-163, 167, 183-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати провести перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу», задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо проведення перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» ( в редакції, яка була чиною на дату призначення пенсії - 08 травня 2013 року), з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 24 грудня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

С у д д я: