Справа № 813/120/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/1559/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача Демчик О.І.,

відповідача Мельника Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «ОККО-Нафтопродукт» (далі ПП «ОККО-Нафтопродукт») звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.01.2016 №20 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ПП «ОККО-Нафтопродукт» () (далі Наказ).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року позов задоволено повністю.

Відповідач оскаржив дане судове рішення в апеляційному порядку, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що запит ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 09.12.2015 №2028/10/09-19-21-15 відповідає вимогам Податкового кодексу України. На цей запит позивачем не надано відповіді. Тому під час прийняття оскаржуваного наказу податковий орган діяв у межах чинного законодавства. Крім того, на час розгляду справи судом першої інстанції документальна невиїзна перевірка ПП «ОККО-Нафтопродукт» з питань достовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з акцизного податку, поданих Приватним підприємством «ОККО-Нафтопродукт» за період з 01.01.2015 по 31.10.2015, фактично проведена, акт перевірки перебував на стадії написання, що свідчить про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представника позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що14.12.2015 ПП «ОККО-Нафтопродукт» отримало запит ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 09.12.2015 №2028/10/09-19-21-15, в якому, посилаючись на вимоги п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 ПК України, з метою отримання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження, контролюючий орган просив надати інформацію, а саме надати пояснення та їх документальне підтвердження (належним чином завірені копії документів) щодо повного обсягу реалізації нафтопродуктів та скрапленого газу та нарахувань на повну суму акцизного податку на вартість реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу, що реалізовані у роздрібній мережі в період з 01.01.2015 по 31.10.2015 на АЗС зазначених у вказаному запиті.

06.01.2016 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області видано наказ №20 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ПП «ОККО-Нафтопродукт» ()» з питань достовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з акцизного податку, поданих Приватним підприємством «ОККО-Нафтопродукт» за період з 01.01.2015 по 31.10.2015. В наказі зазначено, що він виданий на підставі ст.20, п.п.78.1.1., 78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для здійснення функцій, визначених законом, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Порядок отримання податкової інформації контролюючими органами, в тому числі у платників податків, визначено ст.73 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 73.1 ст. 73 Податкового кодексу України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається органам державної податкової служби періодично або на окремий письмовий запит органу державної податкової служби у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Підпунктом 73.3. вказаної норми унормовано, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

09.12.2015 ГУ ДФС в Івано-Франківській області направило позивачу запит № 2028/10/09-19-21-15 про надання інформації, а саме надати пояснення та їх документальне підтвердження (належним чином завірені копії документів) щодо повного обсягу реалізації нафтопродуктів та скрапленого газу та нарахувань на повну суму акцизного податку на вартість реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу, що реалізовані у роздрібній мережі в період з 01.01.2015 по 31.10.2015 на АЗС зазначених у вказаному запиті.

За приписами п.п. 16.1.5. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Як вірно зазначив в оскарженому рішенні суд першої інстанції, запит контролюючого органу від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15не містить конкретного переліку документів, які пропонується надати платником податків. Крім того, запит не містить печатки контролюючого органу, як цього вимагає абзац перший п.73.3 ст.73 ПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на лист Державної фіскальної служби України від 28.01.2015 № 2463/7/99-99-22-02-04-17 «Про окремі питання проведення перевірок у 2015 - 2016 роках», яким доведено до відома підпорядкованих органів державної фіскальної служби, з метою врахування при проведенні контрольно-перевірочних заходів щодо суб'єктів господарювання - юридичних осіб, зокрема те, що норми п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України безпосередньо пов'язані з реалізацією норм п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, у письмовому запиті про надання пояснень та їх документального підтвердження, що складається контролюючим органом на підставі норм п.73 ст.73 Податкового кодексу України та п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 цього Кодексу, крім наведення підстав для надіслання запиту, переліку інформації, яка запитується, та переліку документів, які пропонується надати, доцільно також обов'язково зазначати: факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, з наведенням конкретних норм податкового та іншого законодавства, яке порушено. Вказані рекомендації Державної фіскальної служби України відповідачем також виконані не були, запит від 09.12.2015 не містить конкретних фактів що свідчать про порушення ПП «ОККО-Нафтопродукт» податкового законодавства із зазначенням конкретних його норм, що порушені підприємством.

Тому окружний суд дійшов вірного висновку, що виходячи із змісту п.п. 16.1.5. п.16.1 ст.16, п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України у ПП «ОККО-Нафтопродукт» не виникало обов'язку надавати відповідь на запит контролюючого органу від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15, оскільки такий складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому п.73.3. ст.73 вказаного Кодексу.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду не приймає до уваги надану у судовому засіданні представником апелянта копію запиту від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15, який завірено печаткою контролюючого органу, оскільки наявний у відповідача екземпляр запиту, який йому надсилався, печаткою не завірений.

06.01.2016 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, керуючись ст.20, п.п.78.1.1., 78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України видано наказ № 20 про проведення документальної невиїзної перевірки ПП «ОККО-Нафтопродукт» () з питань достовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з акцизного податку, поданих Приватним підприємством «ОККО-Нафтопродукт» за період з 01.01.2015 по 31.10.2015.

Приписи п.75.1. ст. 75 ПК України визначають, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 79.1 ст.79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Як правову підставу для проведення перевірки в оскаржуваному Наказі контролюючим органом зроблено посилання на п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 та п.п. 78.1.4. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Підпунктом 78.1.4. п.78.1 ст.78 Кодексу передбачено, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки є виявлена недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже виключною передумовою для прийняття контролюючим органом рішення про проведення документальної позапланової перевірки платника податків з посиланням на п. п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1. ст.78 ПК України є факт ненадання таким платником протягом 10 робочих днів з дня отримання пояснень та їх документальне підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, оформлений з дотриманням вимог п.73.3 ст.73 ПК України.

Оскільки запит контролюючого органу від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15 не відповідає вимогам абзацу першого п.73.3 ст.73 ПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що цей запит не може вважатися тим запитом, наявність якого є обов'язковою при призначенні документальних перевірок.

В силу вимог пп. 73.3 ст. 73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Встановлені главою 8 розділу II Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Серед обов'язків органів фіскальної служби, визначених ст.21 Податкового кодексу України, визначено обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, у т. ч. наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

Є вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено дотримання контролюючим органом встановлених нормами Податкового кодексу України умов та порядку прийняття рішення про проведення документальної невиїзної перевірки позивача, та не спростовано встановленого судом факту невідповідності запиту ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 09.12.2015 №2028/10/09-19-21-15 вимогам абзацу першого п.73.3 ст.73 ПК України.

Додатковим підтвердженням правильності висновків суду першої інстанції є надана суду апеляційної інстанції відповідь ГУ ДФС в Івано-Франківській області за підписом начальника відділу внутрішньої безпеки (вих. № 174/10/09-19-08 від 23.03.2016 року), яким підтверджується порушення працівниками ГУ ДФС в Івано-Франківській області вимог п.п. 73.3 ст. 73 ПК України під час оформлення та направлення письмового запиту на ПП «ОККО-Нафтопродукт» від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15.

Також суд першої інстанції обґрунтовано послався на правову позицію Верховного суду України, викладену у справі № 21-425а14, згідно якої лише дотримання встановлених умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Недотримання встановлених статтями 75-82 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність запиту контролюючого органу від 09.12.2015 № 2028/10/09-19-21-15, що був обов'язковою передумовою для прийняття контролюючим органом оскаржуваного Наказу, обов'язковим вимогам абзацу першого п.73.3 ст.73 ПК України, відтак, відповідачем не було дотримано встановлені нормами Податкового кодексу України умови та порядок прийняття рішення про проведення документальної невиїзної перевірки позивача, що свідчить про протиправність наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06.01.2016 №20 про проведення документальної невиїзної перевірки ПП «ОККО-Нафтопродукт».

Отже, доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року у справі № 813/120/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 18.04.2016