Справа № 2-а-251/09/2170
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 р.Справа № 2-а-251/09/2170

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Скадовському районі Херсонської області в якому просив суд постановити рішення, яким відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн., зобовязати відповідача виплаувати йому зазначену допомогу з 01.01.2008 року по теперішній час.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано УПФУ в Скадовському районі Херсонської області здійснити нарахування та виплатити позивачу щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, встановлену ст.6 Законом України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на нього розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону (відповідно до редакції статті чинної на час розгляду і вирішення справи), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення пенсій в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивача, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, позивач мав право на підвищення пенсії саме з цієї дати. За таких підстав, колегія суддів вважає, що права позивача підлягають захисту з 09 липня 2007 року.

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії, вказаною позивачу неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось його право на отримання підвищеної пенсії.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом 24 грудня 2008 року, та враховуючи положення ст. 99 КАС України, ним було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Посилання позивача на юридичну необізнаність не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду. За таких підстав, апеляційний суд вважає, що права позивача підлягають захисту з 24 грудня 2007 року, тобто в межах річного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то відповідно до п.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вищевказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, тому з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (в межах бюджетного року) позивач мав право на підвищення до пенсії.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 201 КАС України, апеляційну скаргу залишає без задоволення, а постанову місцевого суду змінює.

Керуючись ст. ст. 100, 195, 197, п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2009 року змінити.

Викласти резолютивну частину в наступній редакції.

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Скадовському районі Херсонської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_4 щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, встановлену ст.6 Законом України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 24 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням фактично здійсненних виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: