Справа № 826/22251/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Еко Лідер”

до

Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання дій протиправними

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судовому засіданні 07 грудня 2016 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; за спільним клопотанням представників сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу ДПІ у Дарницькому районі від 25 серпня 2015 року №810-П “Щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки” на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України наказано провести позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ “ЕКО ЛІДЕР” (код ЄДРПОУ 38745281) з питань дотримання вимог чинного законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ “ОІЛ ІНТРЕЙД”, код ЄДРПОУ 38934205 (попередня назва ТОВ “ЛИРОКС-ГРУПП”; код 38934205) за період з 01.10.2014 по 30.11.2014, з 25 серпня 2015 року, тривалістю 5 робочих днів.

На підставі вказаного наказу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “ЕКО ЛІДЕР”, за результатами якої складено відповідний акт від 26 серпня 2015 року №4955/26-51-22-02/38745281 (далі по тексту - акт перевірки).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки та підставами для її проведення, позивачем подано заперечення на акт про результати позапланової невиїзної перевірки від 26 серпня 2015 року №4955/26-51-22-02/38745281.

Позивач вважає дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки, дії щодо відмови у розгляді заперечень на акт перевірки та щодо винесення податкового повідомлення рішення протиправними, з огляду на наступне: правових підстав для проведення перевірки не існувало; запити про надання інформації оформлено з порушенням вимог пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Відповідач зазначив про відповідність своїх дій вимогам Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як підставу для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача в наказі про проведення перевірки відповідач визначив підпункт 78.1.1 пункту 78 статті 78 Податкового кодексу України.

Досліджуючи наявність підстав для проведення перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 пункту 78 статті 78 Податкового кодексу України, суд встановив наступне.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про проведення перевірки) документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов’язків письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність у межах спірних правовідносин підстав для проведення документальної позапланової перевірки позивача, передбачених підпунктами 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а саме: матеріали справи не містять доказів того, що ДПІ у Дарницькому районі виявлено факти, що свідчать про порушення ТОВ “ЕКО ЛІДЕР” податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що могло б бути підставою для звернення з відповідним запитом, та доказів того, що позивач не надав відповіді на запит ДПІ у Дарницькому районі, або доказів виявлення контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з’ясування під час перевірки відповідних питань.

Крім того, суд приймає до уваги доводи позивача про не надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, оскільки відповідні докази на підтвердження зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ДПІ у Дарницькому районі не мала правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “ЕКО ЛІДЕР”, а тому такі дії є протиправними, відповідно позовні вимоги у цій частині – обґрунтованими.

В частині позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у розгляді заперечень на акт перевірки, суд звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 04 вересня 2015 року ТОВ “ЕКО ЛІДЕР” подано до ДПІ у Дарницькому районі заперечення на акт перевірки.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п’яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п’яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв’язку з необхідністю з’ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Суд звертає увагу на те, що Кодексом адміністративного судочинства України не визначено порядку перебігу процесуального строку, а тому суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин за аналогією відповідні норми Цивільного кодексу України.

Частиною сьомою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Частиною першою статті 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов’язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Судом встановлено, що акт перевірки отримано позивачем 28 серпня 2015 року, тобто перебіг п’ятиденного строку на подання до контролюючого органу заперечень починається з наступного робочого дня – 31 серпня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у податкового органу правових підстав для залишення заперечень позивача на акт перевірки без розгляду, а оскільки дії відповідача щодо його невиконання носять пасивний характер, то фактично вони є бездіяльністю, а тому суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача та про задоволення позовних вимог у цій частині.

Позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача з винесення податкового повідомлення рішення задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов’язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов’язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 86.8 статті 56 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З наведеного вбачається, що прийняття податкового повідомлення-рішення є обов’язком податкового органу, у разі встановлення за результатами перевірки факту: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов’язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Так, в акті перевірки встановлено порушення позивачем підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток.

Суд враховує, що ДПІ у Дарницькому районі прийнято податкове повідомлення-рішення без розгляду заперечень на акт перевірки, однак за умови виявлення за результатами перевірки порушень, суд не вважає це самостійною підставою для визнання дій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення протиправними, та роз’яснює, що зазначені обставини можуть вплинути на результат розгляду справи про оскарження податкових повідомлень-рішень, а не дій по їх прийняттю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність дій по проведенню перевірки та бездіяльності щодо не розгляду заперечень на акт перевірки, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “ЕКО ЛІДЕР” підлягає частковому задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Дарницькому районі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Еко Лідер” задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Еко Лідер” (код ЄДРПОУ 38745281) з питань фінансово господарських взаємовідносин з ТОВ “ОІЛ ІНТРЕЙД”, код ЄДРПОУ 38934205, (ТОВ “ЛИРОКС-ГРУПП”) за період жовтень-листопад 2014 року.

3. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не розгляду заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю “Еко Лідер” від 04 вересня 2015 року №925 на акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 26 серпня 2015 року №4955/26-51-22-02/38745281.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Еко Лідер” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко