Справа № 22-а-18652/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Суханової Є.М.

суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області на рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 16 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області про стягнення недоплаченої основної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом 2-ої внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, і згідно законодавства розмір його пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, тоді як відповідачем виплачується йому пенсія у значно нижчому розмірі, крім того він також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої згідно Закону становить 75 % від мінімальної пенсії за віком та має право на доплату за проживання на території посиленого радіологічного контролю. Але відповідач відмовився провести йому перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії, а тому позивач просить суд визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати його провести перерахунок пенсії, встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, провести перерахунок додаткової пенсії і встановити її на рівні 75 % від мінімальної пенсії за віком, з 3 квітня 2009 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 державної пенсії, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 3 квітня 2009 року по день винесення рішення, асаме 16 вересня 2010 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, УПФУ у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визначення періоду протягом підлягає виплата державної та додаткової пенсії посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, перебуває на обліку в УПФУ у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області як потерпілий 1-ої категорії від наслідків аварії на ЧАЕС та є інвалідом 2-ї групи, захворювання якого повязане з аварією на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі інвалідам другої групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_2, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримує пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.39, ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

При постановленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду починаючи з 3 квітня 2009 року по 16 вересня 2010 року, протягом якого позивач має право на отримання вказаної державної та додаткової пенсії.

За змістом ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тобто пенсії не є строковими виплатами, а відтак є помилковим зазначення конкретного періоду протягом якого підлягають виплаті вказані державна та додаткова пенсія.

Доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому Київської області не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону та обставинам справи. Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду від 16 вересня 2010 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення сум за вказаний період.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2010 року в частині визначення періоду протягом якого ОСОБА_1 має право на отримання виплати державної та додаткової пенсії змінити, зобов'язавши управління Пенсійного фонду України у місті Переяслав-Хмельницькому провести перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій та додаткової пенсії у відповідності до положень ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 3 квітня 2009 року до внесення змін у законодавство, що регулює дані правовідносини.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді