Справа № 813/163/16
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року № 813/163/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивач не прибув,

представник відповідача не прибув,

представник третьої особи не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови №31-11466/0-677/25-15 від 02.12.2015 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради (на північ села Миклашів), Пустомитівського району, Львівської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання від 05.11.2015 року щодо наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради (на північ села Миклашів), Пустомитівського району, Львівської області.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує на те, що він звернувся до відповідача із заявою та необхідним пакетом документів для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства. Рішенням суб'єкта владних повноважень йому відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на рішення ОСОБА_2 сільської ради, яким остання не погодила позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. На думку позивача, аналіз положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, дає підстави вважати, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Враховуючи те, що вказана земельна ділянка є вільною та не перебуває у користуванні інших осіб, беручи до уваги відсутність правових підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачених вищевказаною статтею кодексу, позивач вважає протиправним рішення відповідача у ненаданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не прибув, подав суду письмові заперечення на позов ОСОБА_1, в яких зазначає, що орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до його повноважень, дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Внаслідок реалізації Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, яка схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України спрямована на розширення повноважень органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин та посилення ролі органів місцевого самоврядування в управлінні землями державної власності, органи держземагентства забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. В результаті розгляду клопотання, відповідачем надано відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з відсутністю погодження ОСОБА_2 сільської ради про надання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З врахуванням наведеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

02.11.2015 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту.

В результаті розгляду клопотання відповідачем, керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, надано відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі від 02.12.2015 року №31-11466/0-677/25-15 у звязку з відсутністю погодження ОСОБА_2 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про надання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Пунктом 31 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2014 року передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до Положення, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.02.2015 .року № 14. Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Так, пп. 12 п. 4 Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, наказами Державної служби України з питань геодезії, картоірафії та кадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру України та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого

самоврядування, а також цим Положенням.

Разом з тим, повідомляємо, що ст. 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

В свою чергу, Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_4 надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 року 37732/0/1-14 з терміном виконання з 15.10.2014 року.

Це рішення є одним із перших кроків Віце-прем'єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_4 з реалізації Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні, яка схвалена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 року № 333-р та Плану заходів щодо її реалізації, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 591-р, та спрямована на розширення повноважень органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин та посилення ролі органів місцевого самоврядування в управлінні землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів.

На виконання вищезазначеного доручення Віце-прем'єр-міністра Держземагентством України прийнято наказ 15.10.2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування Щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Вищезазначеним наказом Держземагентства України передбачено начальникам Головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них.

У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Так, відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України № 2/1 від 14.10.2014 року, Головне управління Держземагентства у Львівській області при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 сільська рада (лист від 05.03.2016 року № 36) не погодила надання позивачу дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Надання судом оцінки рішенню ОСОБА_2 сільської ради від 05.03.2016 року № 36 про відмову в погодженні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки, виходить за межі спору.

Стаття 13 Конституції України визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статей 140, 142 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради га їх виконавчі органи, а земля є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.

Земельний кодекс України визначає, що органи місцевого самоврядування розпоряджаються землями комунальної власності в межах населених пунктів та земельними ділянками, на яких розміщені будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від їх місця розташування. Обмеження повноважень сільських, селищних раду галузі земельних відносин межами населених пунктів ускладнює процес управління земельними ресурсами, прогнозування та планування стратегічних завдань розвитку відповідних територій.

Крім того, на сьогодні відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Отже зважаючи на встановлені фактичні обставини, суд не знайшов підстав для задоволення позову, адже при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення відповідач враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органом місцевого самоврядування, а останній в свою чергу не надав такої згоди позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що під час вчинення дій, з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 18.04.2016 року.

Суддя Сидор Н.Т.