Справа № 802/3808/13-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 квітня 2016 р. Справа № 802/3808/13-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого: Дончика Віталія Володимировича,

суддів: Альчука Максима Петровича,

Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Волошенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна фіскальна служба України про скасування пункту першого Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 921 від 15 серпня 2012 року

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" ( далі - ТОВ - підприємство "АВІС", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку і торгівлі України, відповідач) про скасування пункту першого Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 921 від 15 серпня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 921 від 15 серпня 2012 року до ТОВ - підприємство "АВІС" починаючи з 04 вересня 2012 року застосовано дію спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яка передбачена ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність". 12 липня 2013 року позивач направив на адресу відповідача лист № 869 з проханням скасувати з 10 вересня 2013 року застосовану до позивача дію спеціальної санкції, додавши до клопотання ряд документів. Позивач вважає, що заздалегідь і в повному обсязі надав відповідачу усі документи, які підтверджують, що позивачем вжито вичерпних заходів щодо усунення порушення, документально доведено неможливість (безперспективність) застосування подальших практичних заходів, проте, станом на 11 вересня 2013 року, відповідачем не лише не було скасовано застосовану до позивача санкцію, але й взагалі не розглянуто по суті клопотання, чим, на думку позивача, порушено його законні права та інтереси. У зв'язку із викладеним, просили скасувати пункт перший додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 серпня 2012 року №921.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року, адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2016 року, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, суд зазначив про неповне з'ясування судами обставин у справі, а саме вказав про те, що у матеріалах адміністративної справи відсутнє документальне підтвердження того, що до клопотань позивача про скасування дії спеціальної санкції були додані належні докази неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема, документів, що підтверджують банкрутство контрагента ТОВ «АВІС», або належних доказів того, у ОДО «Готовий продукт» відсутні майно або кошти. Крім того, судами першої та апеляційної інстанції надано правову оцінку неналежному доказу, а саме розглянуто як доказ, що підтверджує банкрутство нерезидента та/або відсутність коштів на рахунках або майна та доходів нерезидента, які можуть бути стягнуті у встановленому законом порядку, ксерокопію (факсимільну копію) ухвали Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25.06.2013 року «Про відкриття конкурсного провадження», яка не була засвідчена ані судом, ані уповноваженою особою в межах її компетенції.

Ухвалою суду від 19.02.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях ( т.2 а.с. 59 - 63), просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення ухвали суду, яке міститься в матеріалах справи (т. 2 а.с. 233). 08.04.2016 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, у яких просили розгляд адміністративної справи провести без участі представника Мінекономрозвитку, у задоволені позовних вимог просили відмовити повністю (т. 2 а.с. 235-237).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 11.03.2016 року (т. 1 а.с. 234).

Вивчивши доводи адміністративного позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 921 від 15 серпня 2012 року до Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "АВІС" починаючи з 04 вересня 2012 року застосовано дію спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яка передбачена ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (т.1 а.с. 37 - 47).

Застосування санкції було викликано неповерненням у передбачені законодавством строки іноземної валюти за господарськими операціями з нерезидентами України ТДВ "ТОП ТРЕЙДИНГ" та ТДВ "Готовий продукт" (Республіка Білорусь).

Станом на 03 жовтня 2012 року, після вжиття позивачем усіх правових заходів, передбачених законодавством України, Республіки Білорусь та нормами міжнародного права, ТДВ "ТОП ТРЕЙДІНГ" (Республіка Білорусь) розрахувалося за отриманий товар в повному обсязі.

На підтвердження вищезазначеного факту позивач направив на адресу відповідача лист № 995 від 03.10.2012 року, який був отриманий останнім 04.10.2012 року (вх. № 12/Ш130-12 ) (т.1 а.с. 48-52).

Як результат, відповідачем був прийнятий наказ № 1323 від 20.11.2012 року "Про скасування спеціальної санкції, що застосована до іноземного суб'єкта господарської діяльності".

20 листопада 2012 року відповідачем був прийнятий наказ № 1318 "Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України", яким, враховуючи вжиття TOB - підприємство "АВІС" практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", які підтверджуються наданими TOB - підприємство "АВІС" документами, тимчасово, до 18.02.2012 року включно, зупинено дію спеціальної санкції, що застосована до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України TOB - підприємство "АВІС" (т.1 а.с. 53, 55).

29 грудня 2012 року позивач направив на адресу відповідача лист №1387, в якому висловлював прохання скасувати з 19 лютого 2013 року застосовану до позивача дію спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, додавши до клопотання ряд документів (т.1 а.с. 54, 56).

14 березня 2013 року відповідачем був прийнятий наказ № 247 "Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України", яким, враховуючи вжиття TOB - підприємство "АВІС" практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", які підтверджуються наданими документами, тимчасово, до 31.05.2013 року включно, зупинено дію спеціальної санкції, що застосована до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України ТОВ - підприємство "ABIC" (т.1 а.с.63).

26.04.2013 року позивач направив на адресу відповідача лист № 592, в якому висловлювалось прохання скасувати з 31 травня 2013 року застосовану до позивача дію спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яка передбачена ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", додавши до клопотання ряд документів (т.1 а.с. 64-65, 66-71).

14.06.2013 року відповідачем був прийнятий наказ № 652 "Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України", яким, враховуючи вжиття ТОВ - підприємство "АВІС" практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", які підтверджуються наданими документами, тимчасово, до 10 вересня 2013 року включно, зупинено дію спеціальної санкції, що застосована до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України ТОВ - підприємство "АВІС" (т.1 а.с. 72).

12.07.2013 року позивач направив на адресу відповідача лист № 869 з проханням скасувати з 10 вересня 2013 року застосовану до позивача дію спеціальної санкції - режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, яка передбачена ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", додавши до клопотання ряд документів, а саме: постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2012 року про закриття провадження в адміністративній справі відносно головного бухгалтера TOB - підприємство "АВІС" ОСОБА_9 в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 162-1 КУпАП; постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2012 року про закриття провадження в адміністративній справі відносно генерального директора TOB - підприємство "АВІС" ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 162-1 КУпАП; постанову Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про закінчення виконавчого провадження № 5-3313/12; постанову Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про повернення стягувачеві виконавчого документу, за яким виконання не здійснено або здійснено не в повному обсязі; акт Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про неможливість виконання виконавчого документу; судовий наказ Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 29 березня 2012 року із відмітками виконавчої служби (т.1 а.с. 11-27, 34-36, 73-74).

Вищезазначені документи були отриманні відповідачем 16.07.2013 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 74).

22 липня 2013р. супровідним листом № 909 позивач направив на адресу відповідача оригінал довідки ПАТ КБ "Надра" № 38-02-04-01-1433 від 15.07.2013р.; оригінал довідки AT "ОТП Банк" № 52-1-2/2312 від 15.01.2013р.; оригінал довідки ПАТ "Український інноваційний банк" № 08-01/1266 від 12.07.2013р., які були отримані відповідачем 26.07.2013 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 75-78).

01.08.2013 року позивач направив на адресу відповідача довідку Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області № 42/2202/13304871 від 30.07.2013 року "Про результати планової виїзної документальної перевірки TOB - підприємство "АВІС" (код за ) з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року", яка була отримана відповідачем 05.08.2013 року (т.1 а.с. 80-94).

16.08.2013 року позивач додатково направив на адресу відповідача лист №1002 із викладенням обставин справи у всій їх сукупності з проханням скасувати з 10 вересня 2013 року застосовану до позивача дію санкції. Зазначений лист отримано відповідачем 23.08.2013 року (т.1 а.с. 96-98).

05.09.2013 року позивач направив на адресу відповідача лист №1090 додатком до якого було надано ухвалу Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25.06.2013 року про відкриття конкурсного провадження № 47-17/Б/2013 (т.1 а.с.28-33, 99-100).

Позивач вважає, що заздалегідь і в повному обсязі надав відповідачу усі документи, які підтверджують, що позивачем вжито вичерпних заходів щодо усунення порушення, документально доведено неможливість (безперспективність) застосування подальших практичних заходів, проте, станом на 11 вересня 2013 року, відповідачем не лише не було скасовано застосовану до позивача санкцію, але й взагалі не розглянуто по суті клопотання, чим, на думку позивача, порушуються його законні права та інтереси. В зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України ), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 18 статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", застосування санкцій, зазначених у цій статті, може бути оскаржено в суді. Представництво інтересів держави при розгляді таких судових спорів забезпечується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики та державними органами, які внесли подання про застосування санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин щодо порядку застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", здійснюється на підставі таких нормативно-правових актів: Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (далі - Закон ); Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 N 52, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2000 за N 260/4481 ( далі - Положення ); Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України від 9 листопада 2006р. № 340/672, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2007р. за № 30/13297 (далі - Порядок).

Так, згідно ч.5 ст. 37 Закону, індивідуальний режим ліцензування (далі - санкція) діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Частиною 10 статті 37 Закону передбачено, що якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язані з ним закони України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти центральному органу виконавчої влади з питань економічної політики матеріали про їх скасування (зміну виду, тимчасове зупинення).

Згідно з частиною 12 статті 37 Закону, у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

З аналізу викладеної норми законодавства вбачається, що Закон визначає три підстави для скасування санкції, а саме: усунення порушень законодавства України; застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України і приведення зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України; надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону.

Відповідно до ч.13 ст.37 Закону, клопотання стосовно скасування санкції повинно містити такі документи:

- лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України;

- оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності практичних заходів щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

Загальний термін розгляду цих клопотань не повинен перевищувати тридцяти календарних днів.

Аналогічні норми містяться в Положенні про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Так, згідно п.2.3 Положення, індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і скасовується Міністерством економіки України.

У разі наявності в Міністерстві інших матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких пропонується застосувати (скасувати, змінити вид, призупинити дію) санкції, то ці матеріали долучаються до матеріалів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) санкцій і розглядаються разом з поданням при прийнятті остаточного рішення (п. 4.4 Положення).

Пунктом 4.13. Положення передбачено, що якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності, до яких застосовано санкції, усунуто допущені порушення законодавства України або вжито практичні заходи, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, ініціатори подання щодо застосування санкцій можуть направляти Міністерству економічного розвитку і торгівлі України матеріали про їх скасування (зміна виду, тимчасове зупинення).

В той же час, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України матеріали, що підтверджують вжиті ними заходи до приведення зовнішньоекономічної та пов'язаної з нею господарської діяльності у відповідність до норм чинного законодавства, та виходити до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення) дії санкцій (п. 4.14 Положення).

Загальний термін розгляду вказаних клопотань та надання відповіді суб'єктові зовнішньоекономічної діяльності про прийняте Міністерством економічного розвитку і торгівлі України рішення не повинен перевищувати тридцять календарних днів.

Відповідно до п.4.15 Положення, у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного Закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі документи:

- лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України;

- оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

Загальний термін розгляду цих клопотань не повинен перевищувати тридцяти календарних днів.

Відповідно до п.4.16 Положення, з метою уточнення інформації Міністерство економічного розвитку і торгівлі України може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

Пункт 4.17. Положення визначає перелік підстав для скасування дії санкцій, а саме, дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі:

1. усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України;

2. застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України;

3. надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону;

4. якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки".

Норми Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій передбачають, що у разі, якщо суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності усунуто порушення законодавства України або застосовано практичні заходи, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, або надано достатні докази неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного закону, Державною податковою адміністрацією може готуватися подання про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій.

Додатковими доказами цього можуть бути дії щодо неможливості виконання рішення суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України на території іноземної держави про стягнення з нерезидента заборгованості в зв'язку з:

- ліквідацією нерезидента, яка підтверджена копією документа вповноваженого органу країни розташування сторони договору, легалізованою в установленому порядку;

- банкрутством нерезидента та/або відсутністю коштів на рахунках або майна та доходів нерезидента, які можуть бути стягнені в установленому законодавством порядку;

- неможливістю встановити місцезнаходження нерезидента (розшук), про що свідчить довідка компетентних органів країни нерезидента, засвідчена в установленому порядку;

- витратами на виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості нерезидента, у тому числі на оплату юридичних послуг, що значно перевищують саму суму боргу, та інші дії, підтверджені документально (пункт 2.4 Порядку).

Судом встановлено, що 12 липня 2013 року позивач направив на адресу відповідача лист - звернення за № 869 з проханням скасувати з 10 вересня 2013 року застосовану до позивача санкцію, надавши в додатках до листа такі документи:

- Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2012р. про закриття провадження в адміністративній справі відносно головного бухгалтера TOB - підприємство "АВІС" ОСОБА_9 в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 162-1 КУпАП;

- Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2012р. про закриття провадження в адміністративній справі відносно генерального директора TOB - підприємство "АВІС" ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 162-1 КУпАП;

- Постанову Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про закінчення виконавчого провадження № 5-3313/12;

- Постанову Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про повернення стягувачеві виконавчого документу, за яким виконання не здійснено або здійснено не в повному обсязі;

- Акт Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 квітня 2013 року про неможливість виконання виконавчого документу;

- Судовий наказ Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 29 березня 2012 року із відмітками виконавчої служби.

Вищезазначені лист - звернення та документи були отриманні відповідачем 16.07.2013 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

22 липня 2013 року супровідним листом № 909 позивач додатково направив на адресу відповідача оригінал довідки ПАТ КБ "Надра" №38-02-04-01-1433 від 15.07.2013р., оригінал довідки AT "ОТП Банк" № 52-1-2/2312 від 15.01.2013р., оригінал довідки ПАТ "Український інноваційний банк" № 08-01/1266 від 12.07.2013р., які були отримані відповідачем 26.07.2013 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, 01.08.2013 року позивач направив на адресу відповідача довідку Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області № 42/2202/13304871 від 30.07 року "Про результати планової виїзної документальної перевірки TOB - підприємство "АВІС" (код за ) з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.", в якій, зокрема, зазначено про скасування відповідачем санкції щодо ТДВ "ТОП Трейдінг"; про здійснення позивачем практичних заходів щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України щодо ТДВ "Готовий Продукт"; про те, що перевіркою пунктів 3.4 та 3.6. плану перевірки, порушень вимог валютного законодавства з боку TOB - підприємство "АВІС" за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. не встановлено. Дана довідка отримана відповідачем 05.08.2013р., що підтверджується підписом уповноваженої особи на бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.5 ст. 37 Закону, з метою уточнення інформації центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотаннями про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

Виходячи з загального змісту статті 37 Закону, таке звернення не є обов'язковим та може бути здійснено саме в межах строку, встановленого Законом для розгляду клопотання.

Таким чином, виходячи з вище встановлених обставин справи та враховуючи наведені положення чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги частин 12 та 13 статті 37 Закону, а тому відповідач, відповідно до вищезазначених норм, зобов'язаний був протягом тридцяти днів, а саме з 05 серпня 2013 року, розглянути клопотання позивача та надати відповідь по суті звернення.

Проте, як встановлено судом, станом на 22 жовтня 2013 року, клопотання позивача відповідачем по суті не було розглянуто, відповідь позивачу не надано.

Суд відмічає, що у листі Міністерства доходів і зборів України від 04.10.2013 року №14133/5/99 -99-22-03-01-16 (т.2 а.с. 38 - 39), зазначено, що у зв'язку з погашенням заборгованості ОДО "ТОП ТРЕЙДІНГ" (Білорусь) у сумі 9190 дол. США застосована до нерезидента спеціальна санкція скасована наказом Мінекономрозвитку від 20.11.2012 року № 1323, а по заборгованості за контрактом від 05.01.2007 року № 05-02-07, укладеним з ОДО "Готовий продукт" ( Республіка Білорусь ) підприємством проводились заходи з метою погашення заборгованості ( т.2 а.с. 38 ).

Крім того, листом за підписом заступника начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області № 7032/22-06-18 від 20.09.2013 року, податковий орган, як ініціатор застосування спеціальної санкції, враховуючи вжиті ТОВ - підприємство "АВІС" заходи щодо надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, пропонує позивачу подати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали для скасування спеціальної санкції у вигляді режиму індивідуального ліцензування, застосованої згідно ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність " ( т. 1 а.с. 245 - 247 ).

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності коштів на рахунках, майна та доходів нерезидента ОДО "Готовий продукт" ( Республіка Білорусь ), які можуть бути стягнені в установленому законодавством порядку, виходячи з наступного. В ухвалі Господарського суду Могильовської області ( Республіка Білорусь ) від 25.06.2013 року містяться відомості про відкриття конкурсного провадження № 47-17/Б/2013 (т.1 а.с. 28 - 33). Зазначений документ було направлено позивачем листом №1090 від 05.09.2013р. на адресу відповідача та отримано останнім 10.09.2013 року.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, Вищий адміністративний суд України, зазначає про неповне з'ясування судами обставин у справі, а саме вказав про те, що у матеріалах адміністративної справи відсутнє документальне підтвердження того, що до клопотань позивача про скасування дії спеціальної санкції були додані належні докази неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема, документів, що підтверджують банкрутство контрагента ТОВ «АВІС», або належних доказів того, що у ОДО «Готовий продукт» відсутні майно або кошти.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України, в ході нового розгляду даної справи встановлено, що рішенням Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 21.10.2013 року ОДО "Готовий продукт" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (т.с. 2 а.с. 243-244).

Крім того, листом голови адміністрації Ленінського району (Республіка Білорусь) від 26.02.2014 року повідомлено про виключення із Єдиного державного реєстру юридичних осіб і приватних підприємців суб'єкта господарської діяльності ОДО «Готовий продукт» (т.с. 2 а.с. 246 ).

Також, на час звернення ТОВ - підприємство "АВІС" до відповідача із заявою про скасування дії спеціальної санкції, існувало рішення Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25.04.2013 року про повернення стягувачу виконавчого документу, по якому виконання не виконано або виконано неповно відповідно до абзаців 3,6 частини першої статті 366 Господарського процесуального кодексу Республіки Білорусь (т.1 а.с. 21).

Відповідно до абзаців 3,6 частини першої статті 366 Господарського процесуального кодексу Республіки Білорусь, виконавчий документ, по якому виконання не виконано бо виконано неповно, повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно і (або) грошові кошти, на які може бути проведено стягнення, або якщо за адресою, вказаною стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження, боржник не знаходиться, чи не проживає, чи не встановлено місце знаходження його майна, за виключенням випадку, коли оголошено розшук боржника.

Дані обставини також підтверджують про неможливість (безперспективність) застосування практичних заходів спрямованих на отримання позивачем коштів від ОДО «Готовий продукт» .

Абзацом другим пункту 2.4 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого Наказом Мінекономіки та ДПА від 09 листопада 2006 року № 340/672 "Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій", передбачено перелік доказів щодо застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону та/або пов'язаних з ним законів України, або неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного Закону.

Доказом цього, зокрема, можуть бути дії щодо неможливості виконання рішення суду у зв'язку із банкрутством нерезидента та/або відсутністю коштів на рахунках або майна та доходів нерезидента, які можуть бути стягнені в установленому законом порядку.

Підсумовую викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи містяться документальне підтвердження наявності належних доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а саме документи, що підтверджують банкрутство контрагента позивача - ОДО «Готовий продукт».

Згідно статті 13, ратифікованої Україною, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Водночас, надані позивачем в матеріали справи копії ухвали Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 25 червня 2013 року "Про відкриття конкурсного провадження" (т.2 а.с. 240-242) та рішення Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь) від 21.10.2013 року «Про визнання ОДО «Готовий продукт» банкрутом» (т. 2 а.с. 243-244) засвідчені печаткою Господарського суду Могильовської області (Республіка Білорусь), а тому є документами (доказами), які можуть бути враховані судом при прийнятті рішення у справі. Тобто є належними доказами, що підтверджують банкрутство нерезидента ОДО «Готовий продукт».

Суд зауважує, що надані позивачем докази свідчать про те, що позивачем вжито всіх заходів, передбачених законом, які може вжити експортер, який не отримав іноземну валюту за поставлений товар, а саме: позивач подав позов до компетентного суду на нерезидента та звернувся до виконавчої служби щодо виконання рішення суду та стягнення грошових коштів. Проте, фактичне невиконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті України від 25.10.2011 року в справі АС № 195б/2011 щодо стягнення коштів з ОДО "Готовий продукт" (Республіка Білорусь) на користь ТОВ - підприємство "АВІС" не залежить від волі та дій позивача. Суд зауважує, що позивачем було вжито всіх заходів щодо примусового виконання зазначеного рішення, проте, в зв'язку банкрутством, тобто, відсутністю коштів на рахунках, майна та доходів нерезидента ОДО "Готовий продукт" (Республіка Білорусь ), кошти не повернуто позивачу.

Таким чином, суд вважає, що позивачем в ході судового розгляду справи доведено застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язаних з ним законів України, та надано достатні докази неможливості (безперспективності) подальшого застосування будь - яких практичних заходів, що гарантують виконання Закону.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає в не розгляді клопотання позивача про скасування дії спеціальної санкції в строки, встановлені Законом, порушує законні права та інтереси позивача, в той же час, суд вважає, що є достатні підстави для скасування дії спеціальної санкції - режиму індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до ТОВ - підприємство " АВІС " на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 серпня 2012 року в пункті 1 додатку до зазначеного наказу.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доводяться дослідженими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд керується положеннями ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати пункт перший додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 серпня 2012 року № 921, яким до ТОВ - підприємство "АВІС " застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Стягнути на користь ТОВ - підприємство "АВІС " ( ) понесені судові витрати ( судовий збір ) в сумі 34, 41 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий: Дончик Віталій Володимирович

Судді: Альчук Максим Петрович

Мультян Марина Бондівна