Справа № 826/23083/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2016 року № 826/23083/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам'янський меблевий комбінат"
до Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко О.А. Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусова В.В., треті особи: Міністерство юстиції України, ТОВ «Багіра», ОСОБА_3

провизнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Знам'янський меблевий комбінат» звернулось до суду з позовом до державних реєстраторів Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександра Анатолійовича, Хафусова Владислава Вячеславовича, треті особи: Міністерство юстиції України, ТОВ «Багіра», ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень від 23.07.2015 №23109313, від 05.08.2015 №23437350; зобов'язання прийняти рішення про відмову у державній реєстрації права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представником позивача було подано відповідачу для проведення державної реєстрації права власності всі визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, отже оскаржені рішення є протиправними. Позивач клопотав про вирішення справи без його участі.

Відповідачі та представник Міністерство юстиції України заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Інші сторони явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

Представником позивача 18.07.2015 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ А3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням від 23.07.2015 №23109313 зупинено державну реєстрацію на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За результатом розгляду заяви та доданих документів відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.08.2015 №23437350, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний вище об'єкт нерухомого майна на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна (арешт на все майно, що належить ТОВ «Багіра»).

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналогічна норма міститься й у пункті 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 (далі - Порядок), який передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З матеріалів справи вбачається, що станом на 27.12.2012 право власності на вказану вище будівлю належало ТОВ «Багіра».

Ухвалою від 27.12.2012 у справі №5/186-07 про банкрутство ТОВ «Багіра» затверджено мирову угоду, відповідно до якої комітетом кредиторів боржника (ТОВ «Багіра») позивачу передано право власності на нежитлову будівлю літ А-3 за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що до відповідачів надійшло рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про заборону вчинення дій, пов'язаних з державної реєстрацією права власності на вказану вище будівлю від 18.04.2014, отриману державним реєстратором 23.04.2014 за реєстраційним номером 6352639.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав.

Державний реєстратор у день отримання рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, приймає рішення про зупинення державної реєстрації прав, про що письмово повідомляє заявника не пізніше наступного дня після прийняття ним відповідного рішення.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється до скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав. Загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У зв'язку з викладеним, рішенням від 23.07.2015 №23109313 зупинено державну реєстрацію на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, станом на час прийняття рішення (23.07.2015) право власності на спірний об'єкт було зареєстровано не за позивачем, а за ТОВ «Багіра».

В матеріалах справи відсутні докази скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення державної реєстрації прав станом на час прийняття оскаржуваних рішень.

Враховуючи, що до відповідачів надійшло згадуване судове рішення про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на спірний об'єкт нерухомого майна, отже рішення від 23.07.2015 №23109313, яким зупинено державну реєстрацію на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відповідає нормам законодавства, що вказує на необґрунтованість позову у вказаній частині.

Як зазначено вище, частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Частиною 9 статті 15 названого Закону визначено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Отже, в даному випадку відсутні випадки визначені частиною дев'ятою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи, що станом на час вирішення заяви позивача наявне обтяження щодо спірного майна, що відповідно до ст. 24 згадуваного Закону є підставою для відмови у державній реєстрації права власності, отже рішення від 05.08.2015 №23437350, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вказаний вище об'єкт є правомірним та обґрунтованим, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову у зазначеній частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання прийняти рішення про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності на вирішенні відповідачів заяви останнього щодо реєстрації права власності на спірний об'єкт, отже позову вказаній частині є необґрунтованим.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2015 у справі №335/8680/13-ц, якою відкрито провадження за заявою представника позивача, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Запорізьке колективне будівельне управління «Машбуд», ТОВ «Багіра» про перегляд рішення суду від 19.02.2014, яким визнано право власності ОСОБА_3 на спірний об'єкт нерухомого майна, суд зазначає, що вказаним рішенням не зупинено виконання згадуваного рішення суду.

Крім того, як зазначено вище, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2014 заборонено вчинення дій, пов'язаних з державної реєстрацією права власності на вказану вище будівлю, що унеможливлює реєстрацію права власності будь-якого заявника на спірний об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції. Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур