Справа № 2-а-9194/08/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2011 р.Справа № 2-а-9194/08/1570

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого-судді - Кравець О.О.,

суддів: Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.

за участю секретаря Могучева Г.О.,

розглянувши в м. Одесі у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року, по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промсервіс»до Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2008 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Промсервіс»(далі ТОВ «Промсервіс») звернувся до суду з позовом до Державної податкової адміністрації в Одеській області (далі ДПА Одеськіої області), Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси (далі ДПІ у Київському районі м. Одеси), Головного управління Державного казначейства України в Одеській області (далі ГУДКУ в Одеській області), та після уточнення позовних вимог, просив визнати незаконною невиїзну документальну перевірку ТОВ «Промсервіс», яка проводилася податковими інспекторами ДПА Одеської області, скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси №/0 від 06 травня 2008 року, №/1 від 31 травня 2008 року та №/2 від 15 липня 2008 року, стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 280,85 грн., мотивуючи позов тим, що при проведенні перевірки податковими органами проведено неправильне застосування чинного законодавства і як результат, необґрунтоване донарахування сум податку на додану вартість і штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року позов задоволено частково: скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси №/0 від 06 травня 2008 року, №/1 від 31 травня 2008 року та №/2 від 15 липня 2008 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Промсервіс»витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 136,45 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2,55 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ДПІ у Київському районі м. Одеси та ДПА Одеської області подали апеляційні скарги, в яких вважають вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального права, просять її скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ „Промсервіс" зареєстровано, як юридична особа виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради 07.07.2000р. , взято податковий облік 13.07.2000 року та є платником податку на додану вартість з 18.07.2000 року .

Основними видами діяльності ТОВ „Промсервіс" є оптова торгівля іншими машинами устаткуванням; інші види оптової торгівлі та ремонт, технічне обслуговування й монтаж верстатів.

Державною податковою адміністрацією в Одеській області на підставі п.1 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" здійснено невиїзну документальну перевірку ТОВ „Промсервіс" з питання повноти та своєчасності сплати сум податку на додану вартість при здійсненні правових відносин з ПП „Експроект Юг" за період з 01.01.2006р. по 31.12.2007р. за результатами якої складено акт перевірки від 22.04.2008р. №3/35-0211/31073084

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що невиїзна документальна перевірка ТОВ „Промсервіс" проводилася Державною податковою адміністрацією в Одеській області в порядку, у спосіб та в межах повноважень встановлених Законом України „Про державну податкову службу в Україні".

Перевіркою було встановлено порушення позивачем п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" - ТОВ на протязі перевіреного періоду з 01.06.2006р. по 31.06.2007р. були здійснені операції придбання товарно-матеріальних цінностей у ПП „Експроект Юг" на суму 216198грн. ( в тому числі ПДВ 36033грн.) по яким було включено до складу податкового кредиту у відповідних податкових періодах на підставі податкових накладних ПДВ па загальну суму 36033грн. з посиланням на Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2007р. якою визнано недійсними з моменту реєстрації з 23.01.2006р.- свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПП ,Експроект Юг" та з 11.04.2006р. - свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП „Експроект Юг" .

На підставі вказаного акту ДПІ у Київському районі м. Одеси прийняла податкове повідомлення-рішення №/0 від 06.05.2008р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за основним платежем 36033грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 18017грн. за встановлені перевіркою порушення пп. 7.4.1, пп.7.4.5 п. .4 ст.7 , пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 3.04.1997року №168/97-ВР.

Дане рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку. За наслідками розгляду його скарг прийняті рішення №/'! від 31.05.2008 року, №/2 від 5.07.2008 року, якими визначені позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 54050 гривень (36033 гривень за основним платежем, 18017 гривень - штрафна (фінансова) санкція), скарги ТОВ „Промсервіс" на податкове повідомлення-рішення №/0 від 06.05.2008 року залишені без задоволення.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" податковий кредит -- це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.6. пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" необхідними умовами для включення платником податку сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є плата таким платником цих сум та наявність у нього відповідних податкових накладних, оформлених належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно з п.п.7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п.п.7.4.5. п. 7.4 статті 7 Закону України №168/97-ВР не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Судом 1-ої інстанції встановлено , що в податковому та бухгалтерському обліку усі господарські операції між ТОВ «Промсервіс»та ПП «Експроект Юг»у червні 2006р. - червні 2007р. відображені та зауваження відсутні. Проведення господарських операцій між ТОВ „Промсервіс" і ПП „Експроект Юг" підтверджуються первинними документами (рахунками, накладними, податковими накладними , які повністю відповідають вимогам п.п. 7.2.1 п. 7.2 статті 7 Закону України №168/97-ВР.), про що зазначено в акті перевірки. , вказані субєкти господарювання в момент видачі податкових накладних, на підставі яких ТОВ «Промсервіс»був сформований податковий кредит, були зареєстровані в якості юридичних осіб та платників податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 7.2.6. пункту 7.2 статті 7 цього Закону податкова накладна, яка видається платником податку поставщиком товарів (послуг) на вимогу їх отримувача є підставою для нарахування податкового кредиту.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що позивач на час включення сум до податкового кредиту мав документи, що відповідали правилам бухгалтерського та податкового обліку та при включенні до податкового кредиту діяв відповідно до вимог Закону України №168/97-ВР, та вважає що товарність цих операцій податковими органами не спростована.

21 вересня 2007 року постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі №2а-1863/07 були визнані недійсними : свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи приватного підприємства «ЕКСПРОЕКТ ЮГ»() з моменту його видачі та внесення такої юридичної особи в ЄДРПОУ, а саме з 23.01.2006 року, рішення власника підприємства №1 «Про створення приватного підприємства «ЕКСПРОЕКТ ЮГ»(), затвердження статутного фонду ( капіталу) підприємства, затвердження назви та адреси (юридичної) підприємства, статуту підприємства та директора»з 18.01.2006 року, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП «ЕКСПРОЕКТ ЮГ»() з 11.04.2006 року

27.06.2008р. постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі №2а-990/08 постанова Приморського районного суду м.Одеси №2а-1863/07 від 21.09.2007р. була скасована та в задоволені позову ДПА в Одеській області було відмовлено .Вказане судове рішення залишено без змін ухвалою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду 27.11.2009р. та набуло законної сили .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2007 року не може бути підставою для встановлення порушення п.п.7.2.6 та п.п. 7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», як це вказано в акті перевірки.

Анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ здійснюється лише на підставі законодавчо встановлених випадків, відповідно до п.п.9.8 ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість". Свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням свідоцтва здійснюється виключення платника ПДВ з Реєстру, відповідно до п.25 Положення „Про реєстр платників податку на додану вартість" затвердженого Наказом ДПА України від 01.03.2000р.№79.

Відповідно до п.25 Положення „Про реєстр платників податку на додану вартість" затвердженого Наказом ДПА України від 01.03.2000р.№79 реєстрація платників податку на додану вартість діє до дати її анулювання, анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання свідоцтва та виключення платника ПДВ з реєстру.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що ПП „Експроект Юг" втратив статус платника податку на додану вартість з дати внесення запису про анулювання свідоцтва, тому рішення не може змінювати порядок оподаткування господарських операцій, що здійснені до набуття чинності рішення.

Судом 1-ої інстанції встановлено , що всі податкові накладні, складені ПП «Експроект Юг»в період з червня 2006р. по червень 2007р. містять номер свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 23230826 , а підставою для скасування свідоцтва платника ПДВ за №23230826 була 30.07.2007р ініціатива платника - ПП «Експроект Юг», тоді як за рішенням суду був внесений запис про ліквідацію свідоцтва платника ПДВ ПП «Експроект Юг»№100055940, тобто іншого свідоцтва, яке не використовувалось під час оформлення податкових накладних.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що свідоцтво платника ПДВ за яким відбувалось нарахування податку з боку ПП «Експроект Юг»не скасовувалось судом, діяло до 30.07.2007р. та було скасовано за власною ініціативою платника податку .

Судом 1-ої інстанції встановлено , що усе обладнання та запасні частини, які були придбані за безготівковий розрахунок ТОВ «Промсервіс»у ПП «Експроект Юг»в наступному, було також за безготівкові кошти реалізовано підприємствам-покупцям з нарахуванням ПДВ, що підтверджується первинними документами (договорами поставки, довіреностями на отримання ТМЦ, видатковими накладними, податковими накладними), та не спростовано відповідачем.

Апеляційний суд також вважає що товарність цих операцій податковими органами не спростована.

Згідно з ч.І ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Частиною 1 статті 94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

12.08.2008р. між адвокатом ОСОБА_1 обласної колегії адвокатів ОСОБА_2 та директором ТОВ «Промсервіс»ОСОБА_3 було укладено угоду № 429 про надання правової допомоги (т.1 а.с.13), на виконання умов якої ТОВ «Промсервіс»було сплачено 5000грн., про свідчить копія квитанції № 428(т.І а.с.13 обор.ст).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006р. „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", сума компенсації не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , що компенсації підлягають витрати на правову допомогу за судові засідання 27.01.2009р. 11.06.2009р., 04.09.2009р. та 26.01.2010р. в яких був присутній представник позивача адвокат ОСОБА_2 (30.25+31,25+31,50+43,45=136,49).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.196, п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 квітня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :

Судді: