Справа № 2-а-1344/10/2170
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2011 р.Справа № 2-а-1344/10/2170

Категорія:9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря: Баязітової Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційними скаргами Державної податкової інспекції у місті Херсоні, товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»до Державної податкової інспекції у місті Херсоні про визнання нечинним рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Зустріч»звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Херсоні про визнання нечинним рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 лютого 2010 року №004762307 у розмірі 10140 грн. та № у розмірі 1700 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»задоволені частково.

Визнано нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 лютого 2010 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку у розмірі 9300 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Зустріч», 09 серпня 2010 року подало заяву про апеляційне оскарження, а 19 серпня 2010 року - апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року в частині незадоволення позовних вимог про визнання нечинним рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 26 лютого 2010 року № на суму 1700 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В свою чергу, Державна податкова інспекція у місті Херсоні, 09 серпня 2010 року також подала апеляційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»та Державної податкової інспекції у місті Херсоні в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційних скарг Державної податкової інспекції у місті Херсоні та товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч», перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 лютого 2010 року головними державними податковими інспекторами-ревізорами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведено перевірку дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання готівки, наявності торгових патентів і ліцензій ТОВ «Зустріч»в кафе «Зустріч»за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 62.

Під час проведення перевірки було виявлено порушення, а саме: реалізація товарів без застосування РРО, невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі, зазначеній у денному X звіті, незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків у КОРО. порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до ЄДР.

За даним актом перевірки державною податковою інспекцією у м. Херсоні 26 лютого 2010 року прийнято рішення про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»штрафних (фінансових) санкцій № на суму 10140грн. за порушення п.п. 1. 9. 12. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВРвід 06 липня 1995 року, № НОМЕР_1 на суму 1700 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»№481/95від 19 грудня 1995 року.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»щодо визнання нечинними зазначених рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та скасував рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 лютого 2010 року № в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку у розмірі 9300 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянти не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 35 грн. за проведення розрахункової операції без застосування РРО, штрафних санкцій у розмірі 340 грн. за не зберігання у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) фіскальних звітних чеків, штрафних санкцій у розмірі 465 грн. за невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків, сумі, зазначеній у денному Х звіті.

Що стосується позовних вимог ТОВ «Зустріч» щодо визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 9300 грн. за порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації слід зазначити наступне:

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині посилався на те, що товар, зазначений у додатку до акта перевірки, що знаходився на реалізації у кафе «Зустріч»був належним чином облікований.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що підтверджуючі документи (накладні) на товар, що знаходився у реалізації були на місці проведення розрахунків, однак під час проведення перевірки вони не були надані ревізорам, оскільки бармен, як особа, яка не здійснює бухгалтерський облік, не могла надати зазначені документи. Накладні були надані представником підприємства до ДПІ у м. Херсоні, проте не взяті відповідачем до уваги.

Вимогами п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Зі змісту ст. 6 цього Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вбачається, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою, її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно пункту 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Це передбачено положеннями пунктів 1, 3 та 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Зі змісту ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»вбачається, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

При викладених обставинах, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає вірною думку суду першої інстанції стосовно безпідставності застосування до позивача штрафних санкцій передбачених п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Що стосується позовних вимог про визнання нечинним рішення про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру у розмірі 1700 грн. слід зазначити, що суд першої інстанції відмовив в задоволені цих позовних вимог, посилаючись на правомірність застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 19 грудня 1995 року №481/95, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру місць зберігання.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджений наказом ДПА України від 28 травня 2002 року № 251.

Як передбачено вимогами п. 1.1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 251 від 28 травня 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 року за № 670/6958, Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Пункт 2.1 цього Порядку (в редакції до 23 жовтня 2009 року) визначав, що внесення відомостей до Єдиного реєстру передбачалося при наявності місць зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів, відокремлених від роздрібної торгівлі.

Наказом ДПА України від 07 вересня 2009 року № 489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02 жовтня 2009 року за № 924/16940, внесено зміни до Порядку та передбачено внесення до Єдиного реєстру всіх місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв або тютюнових виробів, шляхом подання заяви до регіонального управління Департаменту за місцезнаходженням місця зберігання. Вищезазначені зміни вступили в силу з моменту опублікування - з 23 жовтня 2009 року.

Вимогами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»від 19 грудня 1995 року №481/95 передбачено, що внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, номера свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта господарювання. До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням. Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб'єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Судом першої інстанції було встановлено, що реалізація алкогольних напоїв у кафе «Зустріч»проводилась із 2000 року, що не заперечується позивачем.

В матеріалах справи (а.с. 22) міститься довідка про внесення 29 січня 2010 року до Єдиного державного реєстру місць зберігання місця за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 62, тобто до цієї дати відбувалося зберігання алкогольних напоїв у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру.

За таких обставин колегія суддів вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до Єдиного реєстру.

На підставі викладеного, колегія судів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 лютого 2010 року № в частині застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законними і обґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у місті Херсоні, товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч»залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: В.Л. Романішин

ОСОБА_1