Справа № 804/15114/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2015 року № 87/1705-48, та зобов'язання вчинити певні дії, -
19 жовтня 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) , в якому позивач просить суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1;
- зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з дня скасування такої реєстрації - з 01.10.2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровсвка ГУ ДФС у Дніпропетровській області 13 серпня 2015 року була проведена фактична перевірка дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими працівниками). За результатами проведеної перевірки складені відповідні Акти. Позивач вважає, що фактична перевірка проведена з порушенням ст. 80 Податкового кодексу України. Зауважує, що перед початком перевірки, відповідно до отриманого 13.08.2015 року (в день перевірки) наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ФОП ОСОБА_1 було надано інформацію та документи, що підтверджують використання найманої праці найманих осіб, відповідно до діючого трудового законодавства, трудові відносини з найманими працівниками оформлено належним чином: з кожним працівником укладено письмовий трудовий договір, укладені трудові договори до 01.01.2015 р., зареєстровані в Державній службі зайнятості; оформлені трудові книжки на усіх працюючих; заробітна плата виплачується своєчасно; податки сплачуються своєчасно та у повному обсязі. Станом на 14 серпня 2015 року у ФОП ОСОБА_1 працює 8 осіб - основна робота та 1 особа за сумісництвом. Отже, на думку позивача, рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1 та виключення з реєстру платників єдиного податку з 01 жовтня 2015 року є безпідставним, винесеним з порушенням норм податкового законодавства, не підтвердженим документально.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представником відповідача до суду надано заперечення, в яких зазначено, що ДПІ у Жовтневому районі під час прийняття оскаржуваного рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
У судове засідання 16.12.2015 р. прибули представники всіх сторін, та подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27.07.2015 року до ДПІ у Жовтневому районі надійшла скарга громадянки ОСОБА_3 за фактом порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) при виплаті заробітної плати.
Відповідно до пп. 80.2.7 п.80.2 от.80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI (далі - ПК України), у зв'язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків чинного законодавства та з метою перевірки фактів, викладених у скарзі громадянки ОСОБА_3, 13.08.2015 року, працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) з питання дотримання законодавства в частині оформлення трудових відносин з найманими працівниками (наказ від 12.08.2015 року № 828 про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку від 13.08.2015 року № 954, № 957, № 956, № 953, № 955).
При виїзді на місце здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 вручити копію наказу № 828 на проведення фактичної перевірки та пред'явити направлення на перевірку № 954, № 957, № 956, № 953, № 955 ФОП ОСОБА_1 не вдалось, у зв'язку з його відсутністю.
З копією наказу було ознайомлено продавців торгівельних точок ОСОБА_4 (МАФ за адресою АДРЕСА_1) та ОСОБА_6 (МАФ за адресою АДРЕСА_2), які фактично проводили розрахункові операції.
За результатами проведеної фактичної перевірки було складено Акти від 25.08.2015 року № 2870/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2871/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2872/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2873/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2874/04-63-17-01/НОМЕР_1, № 2875/04-63-17-01/НОМЕР_1.
25.08.2015 року Акти фактичної перевірки направлені ФОП ОСОБА_1 поштою та отримані позивачем 26.08.2015 року, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні про вручення.
На підставі складених Актів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 25.08.2015 року, та з урахуванням вимог пп. 299.11 ст. 299 ПК України, ДПІ було прийнято Рішення про анулювання ФОП ОСОБА_1 реєстрації платником єдиного податку від 30.09.2015 року № 100/1705-48. Рішення було направлено ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Вважаючи рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими є податкові органами - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.
Статтею 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
ДПІ у Жовтневому районі є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції та аналогічним вимогам статей 20 та 21 Кодексу. Право податкової інспекції на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.
Ст. 20 ПК України визначено права податкових органів, а нормами ст. 21 ПК України передбачені обов'язки і відповідальність посадових осіб контролюючих органів, де зокрема визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно ст. 75 ПК України, податкові органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться податковими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на податкові органи.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом (п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Кодексу).
Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом ДПІ у Жовтневому районі, як податкового органу.
Згідно із п.п. 80.2.7 п. 80.2. та п. 80.1 ст. 80 ПК України, передбачений порядок проведення фактичних перевірок.
Відповідно до п. 80.1. ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).
Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
З матеріалів справи вбачається, що перевірка відповідачем була проведена в місцях здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1, а саме: МАФи торгівельної мережі «Точка-М», розташованих на території Жовтневого району м. Дніпропетровська за адресами: АДРЕСА_3 в районі магазину АТБ; АДРЕСА_1 в районі магазину АТБ; АДРЕСА_4 в районі ринку «Бодровський»; АДРЕСА_2; АДРЕСА_5 в районі магазину АТБ; АДРЕСА_6 в районі ринку «Нагорний».
Перевіряючими було встановлено, що діяльність проводиться у невеликих торгівельних кіосках, в яких здійснюється продаж карток поповнення мобільного рахунку, мобільні аксесуари, чай, кава та проводяться операції з поповнення мобільного рахунку через термінал.
На момент проведення фактичної перевірки у кожній торгівельній точці знаходились продавці, по одній особі в кожному місці.
Від надання письмових пояснень працівники відмовилися, в усному порядку зазначили, що вони працюють у ФОП ОСОБА_2 та назвали своє прізвище, ім'я та по - батькові. Жодних документів, які б свідчили про оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_2 до перевірки надані не були.
Судом встановлено, що Торгівельна точка за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_4 в районі ринку «Бодровський» (договір оренди від 2009 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та СГ «Ринок «Бодровський») відвідувалась ДПІ декілька разів, у результаті чого було встановлено, що на даній точці працюють два продавці (ОСОБА_8 та ОСОБА_9) за графіком роботи - тиждень через тиждень, без належного оформлення трудових відносин.
На момент перевірки за адресою пр-т Гагаріна, 8-Г (договір суборенди нерухомого майна від 2009 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «АТБ- Маркет»), розрахункові операції проводила - продавець ОСОБА_5, яка неперебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1
Також, відповідачем в ході доперевірочного аналізу діяльності ФОП ОСОБА_1 було встановлено, що підприємець здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 2 групи.
Статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно- технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оплату праці», контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю; органи доходів і зборів.
Не допускається приховування від зазначених органів будь-якої інформації з питань оплати праці.
Органи доходів і зборів мають право одержувати від суб'єктів господарювання та найтаних ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.
Органи доходів і зборів мають право на проведення перевірки без попереднього попередження платника у випадках, передбачених законодавством.
Частиною 2 ст. КЗпП передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.
Згідно із ст. 21 КЗпП, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Також, згідно із ч. 2 ст. 22 КЗпП, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В переліку наданих до ДПІ ФОП ОСОБА_1 трудових угод відсутні трудові угоди з найманими працівниками, які були виявлені в ході фактичної перевірки, а саме: ОСОБА_5 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_6; ОСОБА_18 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_1 в районі магазину АТБ; ОСОБА_19 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_5 в районі магазину АТБ; ОСОБА_20 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_3 в районі магазину АТБ; ОСОБА_8 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_4 в районі ринку «Бодровський»; ОСОБА_9 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_4 в районі ринку «Бодровський»; ОСОБА_6 - продавець в МАФі за адресою: АДРЕСА_2.
Таким чином, в ході проведення фактичної перевірки було виявлено 7 неоформлених найманих осіб, що підтверджує факт використання ФОП ОСОБА_1 праці більш ніж 10 осіб.
Згідно із абз. 2 п.п. 291.4 ст.291 ПК України, фізична - особа підприємець, який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи не використовує працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб.
Відповідно до абз. 6 п.п. 298.2.3. п. 298.2. ст. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення.
Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу, (ч. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України).
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (ч. 1 п.299.11 ст. 299 ПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи наведене, а також той факт, що Акти фактичної перевірки позивачем оскаржені не були, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та нормативними актами України, тому, позовна вимога позивача про визнання недійсним та скасування рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.
З огляду на відсутність підстав для визнання недійсним та скасування рішення ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30.09.2015 року № 87/1705-48 ФОП ОСОБА_1, відсутні також підстави для задоволення похідної вимоги про зобов'язання ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з дня скасування такої реєстрації - з 01.10.2015 року.
На підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок, що адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 30.09.2015 року № 87/1705-48, та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.П. Павловський