Справа № 2-а-1132/11
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1132/11
Провадження №
ПОСТАНОВА

іменем України

16.06.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Безпалюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Київ адміністративну справу за адміністративний, позовом ОСОБА_1 до Гореницької сільської ради Києво-Святошинськог0 району Київської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 садівниче товариство «Воїн-3», про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязанню прийняти рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, садівниче товариство «Воїн-3», про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання прийняти рішення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням XXXVI позачергової сесії XXV скликання Гореницької сільської ради № 3/54 від 29 жовтня 2010 року йому було відмовлено у передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в седі Гореничі по вулиці Теплична, 38 у звязку з тим, що на дану земельну ділянку надано дозвіл на складання проекту землеустрою рішенням відповідача гр. ОСОБА_2. На його думку, дане рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим, оскільки згідно зі ст.ст. 140, 142 ЗК Україну підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку. Підставою для відмови є заява до відповідного органу. Такою заявою була заява ОСОБА_2 від 02 липня 2010 р. до відповідача за вхідним № К-1076, де він просить затвердити його відмову однієї із двох ділянок площею 0,12 га, виділених садовому товариству «Воїн-3» замість ділянок на вул. Бігова (Приозерная) на користь садового товариства. Відповідач повинен був на підставі цієї заяві, прийняти рішення, яким прийняти відмову ОСОБА_2 від складання проекту землеустрою Щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку / господарських будівель в с. Гореничі, по вул. Теплична № 38, площею 0, 1115 га. За таких обставин він вважає оскаржуване рішення незаконним. У заяві ОСОБА_2 від 02 липня 2010 р. зазначено, що він відмовляється від своєї земельної ділянки на користь садового товариства «Воїн-3». Рішенням загальних зборів садового товариства «Воїн-3» від 03 жовтня 2010 р. було прийнято заяву садовода ОСОБА_2 про відмову від земельної ділянки в с. Гореничі по вул. Теплична, 38 і вирішено передати цю ділянку позивачу, який являється членом цього садового товариства. Заявою від 28 жовтня 2010 р. за № 15 садове товариство «Воїн-3» звернулося до відповідача про передачу позивачу земельної ділянки в с. Гореничі п0 вул. Теплична № 38, розміром 0,1115 га. 25 жовтня 2010 р. позивач звернувся до відповідача пр0 виділення йому земельної ділянки в с. Гореничі по вул. Теплична № 38 розміром 0,1115 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Частинами 6, 7 ст. 118 ЗК України встановлено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Але в даному випадку відповідач в оскаржуваному рішенні цих підстав не зазначив, а тому вийшов за межі своїх повноважень. За таких обставин відповіде повинен був прийняти рішення, ЯКИМ прийняти відмову гр. ОСОБА_2 ОСОБА_3 дозволу складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в с. Гореничі, по вул. Тепличній № 38, площею 0, 1115 га на підставі його заяви від 02. липня 2011 р. та надати дозвіл позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в с. Гореничі, по вул. Теплична № 38, площею 0, 1115 га.

В ході судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, остаточно просив суд визнати протиправним та скасувати рішення XXXVI позачергової сесії XXV скликання Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 жовтня 2010 року за № 3/54, яким було відмовлено позивачу у передачі спірної земельної ділянки та зобовязати відповідача розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Гореничі Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Теплична № 38 з врахуванням заяви гр. ОСОБА_2 про відмову від дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Гореничі по вулиці Теплична, 38 та вимог частин 6 і 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач в судове засідання не направив свого представника, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Треті особи в судове засідання не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Садове товариство також звернулося до суду із заявою про слухання справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням XX сесії XXV скликання Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області № 3/38 від 25 грудня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в селі Гореничі по вул. Теплична, 38 площею 0,1115 га.

02 липня 2010 року за вх. № К-1076 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про відмову від дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в селі Гореничі по вул. Теплична, 38 площею 0,1115 га.

На загальних зборах садівничого товариства «Воїн-3» 03 жовтня 2010 року було прийнято рішення прийняти відмову ОСОБА_2 від спірної земельної ділянки і передати її садоводу ОСОБА_1

25 жовтня 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення йому спірної земельної ділянки.

29 жовтня 2010 року за вх. № А-2073 садівниче товариство звернулося до відповідача з аналогічною заявою.

Рішенням XXXVI позачергової сесії XXV скликання Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області № 3/54 від 29 жовтня 2010 року було відмовлено позивачу у передачі йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Гореничі по вулиці Теплична, 38 у звязку з тим, що на дану земельну ділянку надано дозвіл на складання проекту землеустрою ОСОБА_2

Статтею 12 Конституції України визначено, що право власності на землю від імені українського народу здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

В силу ст.ст. 142, 143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів, у містах, а також обєкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

На підставі ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до п.п. «а», «б» ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб входить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка побудована на вимогах ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів АР Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом або за результатам аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації.

Безоплатна приватизація земельних ділянок громадянам здійснюється в порядку встановленому ст. 118 ЗК України (у нашому випадку - в її редакції, що діяла станом на ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення), частинами 6 та 7 якої, зокрема, регламентовано, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Земельним законодавством України передбачені права, які можуть виникати на земельну ділянку: право власності, право постійного користування, право оренди, право земельного сервітуту, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій).

Статтею 182 ЦК України визначено, що право на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, цивільно-правовою угодою, свідоцтвом про право на спадщину, право постійного користування - державним актом, право оренди - договором оренди, зареєстрованим відповідно до закону. Статтею 100 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту виникає з договору, закону, заповіту або рішення суду. Виходячи з вимог ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій) виникає на підставі договору, а право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) - також на підставі заповіту.

Тобто, власником спірної земельної ділянки на час звернення позивача до Гореницької сільської ради і на час розгляду справи був і є саме відповідач, суду не було надано доказів того, що у інших осіб виникли будь-які права на дану земельну ділянку, а також доказів наявності яких-небудь обтяжень на цю ділянку або підстав, зазначених у ч. 4 ст. 118 ЗК України, у разі яких відповідач змушений був би відмовити позивачу у задоволенні клопотання про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки. Єдина особа - гр. ОСОБА_2, у якого виник юридичний інтерес щодо спірної земельної ділянки, відмовився від нього, офіційно подавши відповідачу про це письмову заяву. Тому суд вважає, що у відповідача були відсутні правомірні причини для ухвалення оскаржуваного рішення.

Також, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги положення частини 2 статті 71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте від відповідача не надходило жодного заперечення щодо вимог позивача або доказу, який би спростував доводи позивача.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що відповідачами не доведена правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги в частині визнання цього рішення протиправним та скасування його є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з норм ЗК України, КАС України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд не може перебирати на себе повноваження органу місцевого самоврядування з приводу прийняття рішень щодо розпорядження землями територіальних громад, проте суд вповноважений зобовязати орган місцевого самоврядування розглянути визначене питання з приводу реалізації громадянами свого права на отримання у власність земельної ділянки. Це ж підтверджено і в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосуваннями земельного законодавства при розгляді цивільних справ», інформаційним листом Вищого НІстративного суду України № 781/11/13-10 від 01 червня 2010 року «Щодо застосування окремих і матеріального права під час розгляду адміністративних справ».

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України, адміністративний суд має право у разі задоволення адміністративного позову прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи .цих його положень, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії або прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

А отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, визнаючи протиправним та скасовуючи оскаржуване рішення відповідача і зобовязуючи його розглянути питання щодо надання дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 12, 83, 116, 118, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 6, 9-12, 69, 71, 86, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, садівниче товариство «Воїн-3», про скасування рішення субєкта владних повноважень та зобовязання прийняти рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення XXXVI позачергової сесії XXV скликання Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 жовтня 2010 року за № 3/54, яким було відмовлено ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Гореничі по вулиці Теплична, 38.

Зобовязати Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Гореничі Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Теплична № 38 з врахуванням заяви гр. ОСОБА_2 про відмову від дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1115 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Гореничі по вулиці Теплична, 38 та вимог частин 6 і 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя