Справа № 813/124/16
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року № 813/124/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Вовчака А.В.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоспецмонтаж» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергоспецмонтаж" (надалі - позивач, Товариство, ТзОВ "Західенергоспецмонтаж", платник податків) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач, ДПІ, податковий орган) про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" №/214 та №/215 від 06.01.2016р., що складені за результатами позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незгоду із висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, зазначаючи, що підприємством не допущено порушень податкового законодавства під час господарських операцій з контрагентами, які мали реальний характер та підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку. Позивач зауважував, що право на формування податкового кредиту із поставки товару не може ставитися в залежність від наявності чи відсутності інформації про можливі порушення його постачальниками вимог податкового законодавства. Позивач вважає, що в період, який перевіряв відповідач, сформував податковий кредит з ПДВ відповідно до вимог діючого на час вчинення господарських правовідносин податкового законодавства. Також позивач в своїй позовній заяві ставить під сумнів легітимність та правдивість використаної податковим органом під час перевірки податкової інформації з приводу діяльності його контрагентів постачальників, крім того звертає увагу суду на те, що така податкова інформація не містить доказів порушення ним норм податкового законодавства.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні до доводів позовної заяви.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з тих підстав, що викладені в акті перевірки висновки відповідають встановленим фактичним обставинам, відтак порушень прав позивача при проведенні перевірки та оформленні її результатів не допущено, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області в період з 11.12.2015р. по. 17.12.2015р. було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергоспецмонтаж" за результатами якої 24.12.2015р. було складено Акт №1888/13-03-22-00-10/36361425 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Західенергоспемонтаж" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року" (надалі - Акт).

З даного Акта вбачається, що податковий орган прийшов до висновків про наявність в діяльності ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" порушень податкового законодавства. Зокрема із висновків Акта вбачається, що перевіркою встановлено порушення ведення податкового обліку, а саме:

- вимог п.п.14.1.27 п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 138.2, п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 20718,00грн.;

- вимог п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.56, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 367120,00грн., в тому числі за лютий 2014 року на суму 222087,00грн., за серпень 2014 року на суму 123973,00грн., за грудень 2014 року на суму 21060,00грн.

Беручи за основу дані висновки Акта, керівником ДПІ 06.01.2016р. було складено:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/214, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 31077,00грн., з яких 20718,00грн. за основним платежем та 10359,00грн.за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/215, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 550680,00грн., з яких 367120,00грн. за основним платежем та 183560,00грн. за штрафними санкціями.

З аналізу змісту Акта вбачається, що на формування висновків про порушення норм податкового законодавства вплинули висновки про безтоварність господарських операцій між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТзОВ "Еколайн СТ", ТзОВ "Мастер кабель Україна", ТзОВ "Теплокомінвест".

Надаючи оцінку висновкам податкового органу про нереальність згадуваних господарських операцій суд виходить з наступного.

Що стосується оцінки господарських взаємовідносин між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколайн-СТ" (код за ), суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Придбавання позивачем товарів у ТзОВ "Еколайн-СТ" відбувалося на підставі Договору поставки №33-ПП від 24.02.2014р. Пунктами 1.1. та 1.2 Даного Договору встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити кабельно-провідникову продукцію, а покупець зобов'язається в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити продукцію. Якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки за цим Договором, визначаються у накладних, що додаються до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

На підтвердження факту реального отримання товарів згідно цього Договору позивач надав суду також копії видаткових та податкових накладних. Зокрема, до матеріалів справи долучено копії видаткової накладної №РН-1001/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-1000/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-999/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-998/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-932/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-931/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-930/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-929/02 від 28.02.2014р., видаткової накладної №РН-928/02 від 28.02.2014р., податкової накладної №1001 від 28.02.2014р., податкової накладної №1000 від 28.02.2014р., податкової накладної №999 від 28.02.2014р., податкової накладної №998 від 28.02.2014р., податкової накладної №932 від 28.02.2014р., податкової накладної №931 від 28.02.2014р., податкової накладної №930 від 28.09.2014р., податкової накладної №929 від 28.02.2014р., податкової накладної №928 від 28.02.2014р.

Пунктами 6.1 та 6.2 Договору поставки №33-ПП встановлено, що постачальник відвантажує продукцію покупцю за цінами, що визначені в накладних до цього Договору. Продукція, що є предметом поставки за цим Договором, вивозиться покупцем власним транспортом самостійно.

На підтвердження переміщення визначеного у вищеперелічених накладних товарів позивачем надано копію Подорожнього листа вантажного автомобіля за 27-28 лютого 2014р., із змісту якого вбачається, що перевезення товарів відбувалося по маршруту від м. Київ, вул. Кіквідзе до м. Львів, вул. Козельницька, 3, на автомобілі ГАЗ-3323, д.р.н. НОМЕР_3 водієм ОСОБА_3 у супроводі ОСОБА_4 Даному доказу перевезення товарно-матеріальних цінностей кореспондує також Наказ директора ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" №5/1/1-в від 26.02.2014р. про відрядження керівника групи постачання повітряних ліній: ОСОБА_4 у супроводі водія: ОСОБА_3, на службовому автомобілі ГАЗ НОМЕР_3 у м. Київ з метою отримання електротехнічних матеріалів та документів у ТзОВ "Еколайн-СТ". Додатково позивачем надано суду копію наказу №17/12-ос від 17.12.2012р., яким призначено водія ОСОБА_3 відповідальним за автомобіль ГАЗ НОМЕР_3 та закріплено за водієм ОСОБА_3 карточку для заправки автомобіля №.

Також суд звертає увагу на те, що із сторінки 3 Додатку 1 до Акту перевірки "Довідки про загальну інформацію щодо ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та результати його діяльності за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р." вбачається, що в час здійснення спірних господарських операцій позивач орендував офісне приміщення за адресою м. Львів, вул. Козельницька, 3, площею 86,5 кв.м. згідно Договору оренди №О-12-05/1 від 01.09.2012р.

Також позивачем долучено до матеріалів справи копії документів, що підтверджують використання позивачем придбаних товарів у ТзОВ "Еколайн-СТ" у власній господарській діяльності. Зокрема, з придбаних електротехнічних товарів було виготовлено обладнання засобів телемеханіки, що підтверджують відповідні відомості обладнання телемеханіки та матеріалів для телемеханізації ПС №227 Ч-3, П/ст. М-4, ПС №196 "Жовква", ПС №141 "Рава" та реалізовано дане обладнання ПАТ "Львівобленерго", що підтверджується видатковою накладною №РН-0000017 від 11.09.2014р., видатковою накладною №РН-0000018 від 11.09.2014р., видатковою накладною №РН-0000019 від 11.09.2014р., видатковою накладною №РН-0000020 від 11.09.2014р. Такі матеріали від ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" за довіреністю №696/09-2014 від 04.09.2014р. (дійсна до 13.04.2014р.) отримала старший комірник ВМТП ОСОБА_5, що підтверджується копією відповідної довіреності та її підписами на видаткових накладних.

Податковий орган, обгрунтовуючи неможливість ТзОВ "Еколайн-СТ" бути реальним учасником господарських відносин та безтоварність господарських операції з ТзОВ "Західенергоспецмонтаж", посилається на податкову інформацію щодо непроведення зустрічної звірки ТзОВ "Еколайн-СТ" з питань підтвердження господарських відносин.

Дослідивши зміст даної податкової інформації, суд звертає увагу, що така не вказує ані на порушення позивачем податкового законодавства, ані на безтоварність спірних господарських операцій. До таких висновків суд приходить на підставі ряду самостійних підстав. По-перше, відповідно до положень п. 73.5 ст.73 ПК України зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Із дослідження Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. вбачається, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити жодних висновків про порушення податкового законодавства та суть таких порушень, а лише є формою документування фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. По-друге, представник відповідача в судовому засідання пояснив, що, проводячи перевірку позивача, ДПІ не направляло до податкового органу, на обліку в якому перебуває ТзОВ "Еколайн-Ст", запит на проведення зустрічної звірки, а відповідно до закону, саме таким чином ініціювавши проведення зустрічної звірки по взаємовідносинах між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТзОВ "Еколайн-СТ" можна отримати належну податкову інформацію. Доказів ж того, що податкова інформація, на яку посилається відповідач, є результатом співставлення бухгалтерських та податкових документів позивача та ТзОВ "Еколайн-СТ" відповідачем надано не було. По-третє, з даної податкової інформації вбачається, що ДПІ в Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві взагалі не було аналізовано жодних документів первинного бухгалтерського обліку, ані ТзОВ "Західенергоспецмонтаж", ані ТзОВ "Еколайн-СТ", ані будь-якого іншого суб'єкта господарювання. По-четверте, податкова інформація, на яку посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень на позов, містить лише посилання на імовірне порушення законодавства ТзОВ "Еколайн-СТ" на попередніх ланцюгах постачання, та жодним чином не ставить під сумнів дотримання податкового законодавства на досліджуваному під час перевірки ланцюгу руху товарів. По-п'яте, даною податковою інформацією задокументовано, що станом на 23.03.2015р. стан платника податків: ТзОВ "Еколайн-Ст" згідно даних системи ІС "Податковий Блок" - "9" ("направлено повідомлення про відсутність за місцемзнаходження"). Однак, аналізуючи вплив даної інформації на висновки щодо безтоварності спірних господарських операцій, суд приходить до переконання, що складаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, керівник ДПІ не міг враховувати даний факт стану платника податків, оскільки такий стан"9" мав місце 23.03.2015р., а спірні господарські операції за участю ТзОВ "Еколайн-Ст" мали місце в лютому 2014 року, тобто більше як за рік до того. Окрім того, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на час розгляду справи судом так і не було внесено запис про відсутність підприємства за місцем реєстрації (чи місцем знаходження), то така інформації так і не підтвердилася.

Що стосується господарських взаємовідносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер-кабель Україна" (код за ) суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Придбання позивачем товарів від ТзОВ "Мастер-кабель Україна" відбувалося на підставі Договору постачання №2304 від 03.06.2013р. Пунктом 1.1 Даного Договору встановлено, що на умовах, які викладені в цьому Договорі постачання, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця кабельно-провідникову та (чи) іншу електротехнічну продукцію, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і вчасно сплатити постачальникові її вартість. Тип, марка і кількість продукції вказується в рахунках-фактурах чи накладних, наданих покупцеві на кожну окрему партію продукції.

На підтвердження реального отримання придбаного за вищезгаданим Договором постачання товару позивачем надано копію видаткової накладної №ТМКУк014845 від 16.08.2014р. та копії податкової накладної №380/1 від 15.08.2014р., податкової накладної №376/1 від 16.08.2014р.

Факт переміщення отриманого за вищепереліченими накладними товарів підтверджується копією товарно-транспортної накладної №000007545 від 16.08.2014р. З даного документу вбачається, що перевезення здійснювалося шляхом залучення Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер-кабель Україна" перевізника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерелектро-2010". Перевезення здійснювалось по маршруту від м. Київ, вул. Сирецька 25, А до Львівська обл., с. Сварява (Нова Скварява). Даний документ містить усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки осіб - учасників перевезення.

Окрім доказів придбання та перевезення придбаної кабельно-провідникової продукції, зокрема самонесучого проводу AsXSn, позивач також надав докази використання даного проводу в своїй господарській діяльності. Зокрема, позивачем надано копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, актів приймання виконаних будівельних робіт, відповідних даним актам підсумкових відомостей ресурсів з яких вбачається, що даний самонесучий провід AsXSn було використано у технічному переоснащенні електромереж з застосуванням СІП в с. Н. Скварява Жовківського району Львівської області на замовлення ПАТ "Електро" на підставі Договору №22-НП.

Суд звертає увагу на те, що згідно інформації з товарно-транспортної накладної №000007545 від 16.08.2014р. придбаний у ТзОВ "Мастер-Кабель Україна" товар було доставлено підприємством-перевізником саме в село Нова Скварява. Також суд, перевіряючи надані представником позивача роздруківки з інтернет сторінки ТзОВ "Мастер-Кабель Україна", здійснив дослідження інформації, наявної за посиланням http://master-cable.com.ua/ та встановив, що згідно наявної на даному інтернет сайті інформації головне представництво ТзОВ "Мастер-кабель Україна" знаходиться в м. Київ за адресою вул. Сирецька, 25, А. Суд звертає увагу, що саме ця адреса вказана у відповідній товарно-транспортній накладній, як пункт навантаження товару.

Надаючи оцінку доводам податкового органу в аспекті доказування неможливості ТзОВ "Матсер-кабель Україна" бути реальним учасником господарських відносин, а відтак і безтоварності господарських операцій між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТзОВ "Мастер-Кабель Україна", суд звертає увагу на те, що такі доводи зводяться до двох аспектів: посилання в Акті перевірки на наявну у внутрішніх інформаційних системах податкову інформацію, створену Макіївською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області у зв'язку з неможливістю проведення зустрічної звірки з причин незнаходження за юридичною адресою підприємства та посилання представника відповідача на наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвал слідчих суддів, з яких вбачається, що за фактом фіктивного підприємництва до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2014р. за № 0000574 внесено інформацію про вчинення групою осіб дій, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.

Аналізуючи податкову інформацію, надану відповідачем щодо ТзОВ "Мастер-кабель Україна", суд не вбачає в такій інформації підстав для висновків про безтоварність досліджуваних під час перевірки господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Мастер-кабель Україна", зокрема, з таких підстав. По-перше, з податкової інформації вбачається, що податковим органом не було проведено ані перевірки, ані зустрічної звірки, а не проведення зустрічної звірки не передбачає стадії аналізу дотримання податкового законодавства. По-друге, податкова інформація містить лише факт того, що ТзОВ "Мастер-кабель Україна" зареєстроване за адресою, що на момент проведення перевірки є тимчасово окупованою територією та не містить доказів намагання провести зустрічну звірку чи пошуку реального місця знаходження підприємства. Відтак, вбачається, що створення такої податкової інформації відбувалося без дослідження жодних документів первинного бухгалтерського обліку. По-третє, представник відповідача в судовому засідання пояснив, що, проводячи перевірку позивача, ДПІ не направляло до податкового органу, на обліку в якому перебуває ТзОВ "Мастер-кабель Україна", запит на проведення зустрічної звірки, а відповідно до закону, саме таким чином, ініціювавши проведення зустрічної звірки по взаємовідносинах між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТзОВ "Мастер-кабель Україна" можна отримати належну податкову інформацію. Доказів ж того, що податкова інформація, на яку посилається відповідач, є результатом співставлення бухгалтерських та податкових документів позивача та ТзОВ "Мастер-кабель Україна" відповідачем надано не було. По-четверте, сам зміст податкової інформації не вказує на жодні ознаки порушення податкового законодавства під час придбання позивачем кабельної продукції в ТзОВ "Мастер-кабель Україна", а лише ставить під сумнів законність формування ТзОВ "Мастер-кабель Україна" своїх показників податкового кредиту з податку на додану вартість, однак позивач жодного відношення до процесу формування його постачальниками витрат чи податкового кредиту з ПДВ не має. Відповідач в свою чергу не довів факт обізнаності позивача із умисним порушенням податкового законодавства на попередніх ланцюгах постачання.

Аналізуючи посилання відповідача на існування кримінального провадження за фактом фіктивного підприємництва, суд зазначає, що з наданих відповідачем доказів не вбачається, що таке кримінальне провадження розпочато за фактом фіктивного підприємництва саме ТзОВ "Мастер-кабель Україна", а лише вбачається, що слідчим суддею було надано дозвіл на доступ в рамках досудового розслідування до бухгалтерських документів ТзОВ "Мастер-кабель Україна". Однак, надання дозволу на доступ до документів не вказує на те, що саме щодо фіктивної діяльності цього підприємства здійснюється досудове розслідування.

Окрім, того сам факт існування кримінального провадження, що перебуває на стадії досудового слідства жодним чином не може вказувати на вину особи у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Вина осіб у зайнятті фіктивним підприємництвом може встановлюватися лише вироком суду, адже такі діяння є кримінально карані. Відповідачем не було надано вироку суду, з якого б вбачалася вина певних осіб у зайнятті фіктивним підприємництвом щодо підприємств постачальників позивача, тощо.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що у разі встановлення вироком суду, який набрав законної сили, вини певних осіб у зайнятті фіктивним підприємництвом постанова суду може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. (ст. 245 КАС України)

Окрім того, досліджуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в періоді, який перевірявся, а саме серпень 2014 року ТзОВ "Мастер-кабель Україна" було реальним учасником господарських відносин, адже з наданої відповідачем податкової інформації вбачається, що згідно поданого у серпні 2014 року Звіту про нараховану заробітну плату від 22.09.2014р. № кількість працюючих на ТзОВ "Мастер-кабель Україна" осіб складала 173 особи, також з даної податкової інформації вбачається, що вартість балансових засобів ТзОВ "Мастер-кабель Україна" в 2013 році становила 24828000,00грн. Така, інформація, в поєднанні із доказами, що їх надав представник позивача, на переконання суду, вказує на те, що в спірний період ТзОВ "Мастер-кабель Україна" було підприємством реального сектора економіки.

Що стосується господарських взаємовідносин між позивачем та ТзОВ "Теплокомінвест" (код за ) суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Придбання позивачем товарів від ТзОВ "Теплокомінвест" відбувалися на підставі Договору поставки №ДГ-03/03-1 від 03.03.2014р. Пунктами 1.1 та 1.2 Даного Договору визначено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити електротехнічну продукцію, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити продукцію. Якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначаються у накладних, що додаються до цього договору і є його невід'ємною частиною.

На підтвердження реального отримання придбаного за вищенаведеним Договором постачання товару позивач долучив копії видаткової накладної №РН-000241а від 24.12.2014р., видаткової накладної №РН-000241 від 23.12.2014р., видаткової накладної №РН-0000240 від 15.12.2014р., податкової накладної №15 від 15.12.2014р., податкової накладної №18 від 23.12.2014р., податкової накладної №19 від 24.12.2014р.

Товар, придбаний за видатковою накладною №РН-000241а від 24.12.2014р., був переміщений силами ТзОВ "Теплокомінвест" на автомобілі Nissan Primastar, д.н.з. НОМЕР_4 по маршруту м. Львів, вул. Надійна, 2 до м. Львів, пр. Буйка, 2а, що підтверджується товарно-транспортною накладною № від 24.12.2014р.

Товар, придбаний за видатковою накладною №РН-000241 від 23.12.2014р., був переміщений силами ТзОВ "Теплокомінвест" на автомобілі Nissan Primastar, д.н.з. НОМЕР_4 по маршруту м. Львів, вул. Надійна, 2 до м. Львів, пр. Буйка, 2а, що підтверджується товарно-транспортною накладною №000000080/9 від 23.12.2014р.

Товар, придбаний за видатковою накладною №РН-0000240 від 15.12.2014р., був переміщений силами ТзОВ "Теплокомінвест" на автомобілі Nissan Primastar, д.н.з. НОМЕР_4 по маршруту м. Львів, вул. Надійна, 2 до м. Львів, пр. Буйка, 2а, що підтверджується товарно-транспортною накладною № від 15.12.2014р.

Придбаний в ТзОВ "Теплокомінвест" товар, позивач використав у своїй господарській діяльності, саме в складі виконаних будівельних робіт на замовлення ПАТ "Львівобленерго", а саме зовнішнє електропостачання житлового будинку фізичної особи ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, що вбачається із Довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акту приймання виконаних будівельних робі, підсумкової відомості ресурсів.

Податковий орган, ставлячи під сумнів реальність господарських операцій з придбання ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" товарів в ТзОВ "Теплокомінвест", посилається на узагальнену податкову інформацію, створену ДПІ у Галицькому районі м. Львова.

Натомість представник позивача пояснив, що така узагальнена податкова інформація створена на підставі наявного в інформаційній системі акту документальної невиїзної перевірки ТзОВ "Теплокомінвест", що мала місце в січні 2015 року. Однак, задокументовані в цьому акті порушення були піддані ревізії в судовому порядку. Так, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2015р. було залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2015р. у справі №813/990/15, якою в свою чергу було визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, що були складені за результатами вищезгадуваної перевірки ТзОВ "Теплокомінвест".

Співставивши інформацію, наявну в наведених судових рішеннях та в узагальненій податковій інформації, суд приходить до висновку, що йде мова про одній й ті ж самі порушення ТзОВ "Теплокомінвест" і що на сьогоднішній день відсутні підстави вважати, що ТзОВ "Теплокомінвест" на попередніх відносно ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" ланцюгах постачання, допустило хоча б якісь порушення податкового законодавства, оскільки існує рішення суду, яке набрало законної сили, що вказує на відсутність в діях ТзОВ "Теплокомінвест" порушення норм податкового законодавства.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення керівник ДПІ складав 06.01.2016р., а ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 05.10.2015р., тобто задовго до перевірки позивача відповідачем.

Отже, підсумовуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про безтоварність ряду господарських операцій та неможливість підприємств постачальників позивача бути реальним учасниками господарських відносин не знайшли свого відображення в матеріалах справи. Натомість, суд віддає перевагу належним доказам, документам первинного бухгалтерського обліку, що повністю відображають суть господарських операцій з придбання переміщення та використання товарів, не містять жодних недоліків чи розбіжностей.

Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.2 ст.9 цього Закону).

Частиною 5 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг відповідно до п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи та норми діючого податкового законодавства вказують на обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в розмірі 8726,36грн. такий відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області №/214 від 06.01.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області №/215 від 06.01.2016 року.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоспецмонтаж» (79018, м. Львів, вул. Залізнична, 8/6, код за ) 8726,36 грн. (вісім тисяч сімсот двадцять шість гривень тридцять шість копійок) сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний 15.04.2016 року.

Суддя Сидор Н.Т.