Справа № 826/23664/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 квітня 2016 року № 826/23664/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (надалі також - відповідач1), Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (надалі також - відповідач2), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати наказ начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 26 вересня 2015р. № 643 протиправним та скасувати його як такий, що суперечить чинному законодавству та порушує законні права позивача;

- визнати наказ начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 23 жовтня 2015р. №914 протиправним та скасувати його як такий, що суперечить чинному законодавству та порушує законні права позивача;

- зобов'язати відповідача сплатити позивачу грошове й речове забезпечення за встановленим законодавством нормами за час вимушеного прогулу;

- внести відповідний запис в трудову книжку ОСОБА_1 та поновити на роботу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що у спірному наказі відсутнє посилання на Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів Української РСР від 29 липня 1991р. №9114, яким передбачено звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу за порушення дисципліни. Крім того, позивач зазначав, що його не було ознайомлено під підпис із затвердженим висновком службового розслідування, а з тексту наказу № 643 від 26.09.2015р. не зрозуміло, чи взагалі проводилось службове розслідування, хоча воно є обов'язковим при накладенні таких дисциплінарних стягнень як звільнення з органів внутрішніх справ. З огляду на викладене у сукупності позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що лейтенант міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ працював з 01.09.2012, з 27.06.2015 - проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві.

На підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26.09.2015 №643 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Оболонського районного управління, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 4 розділу 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, на оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю звільнення з органів внутрішніх справ, вказуючи на порушення відповідачем1 приписів Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду містам Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу» (далі - Закон). Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Таким чином, правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом, який є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі законодавства про державну службу та визначає особливості правового регулювання у цій сфері, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. При цьому, положення Кодексу законів про працю України застосовуються лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.

Статтею 9 Закону визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

За змістом Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів (частина перша статті 1). Додержання Конституції України та інших актів законодавства України є основним обов'язком державного службовця (абзац другий частини першої статті 10).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України

Статтею 1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

За змістом ст.ст.2, 3 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Статтею 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури міністерства внутрішніх страв, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про міліцію» працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ регламентований Інструкцією, що затверджена наказом МВС України від 06.12.1991р. №552 «Про заходи зміцнення законності в діяльності органів внутрішніх справ».

Види стягнень, що можуть бути накладені на працівника міліції визначені ст.12 Закону «Про міліцію».

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як було встановлено з пояснень представника відповідача1, на адресу Головного управління МВС України в місті Києві, 12.09.2015 надійшло спецповідомлення про те, що 11.09.2015 о 23.00 біля арт - клубу «Closer», який розташований по вул. Нижньоюрківській, 31 в місті Києві, оперуповноважений сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенант міліції ОСОБА_1 вимагав в окремих громадян 10000 грн. за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за фактом зберігання наркотичних засобів.

Зважаючи про таке, згідно наказу ГУ МВС України в місті Києві від 12.09.2015 №999 «Про призначення та проведення службового розслідування», старшим інспектором з особливих доручень відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУМВС України в м. Києві проведено службове розслідування за фактом порушення дисципліни оперуповноваженим відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві, за наслідком якого складено Висновок від 26.09.2015.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що « 11.09.2015 о 23.00 біля арт-клубу «Closer», який розташований по вул. Нижньоюрківській, 31 в місті Києві, оперуповноважений сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенант міліції ОСОБА_1, перебуваючи разом із громадянами ОСОБА_2, та ОСОБА_3, познайомилися з громадянами ОСОБА_4, та ОСОБА_5. У ході спілкування ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбати у нього наркотичні засоби. Потім вони сіли до автомобіля ОСОБА_3 «Ауді», номерний знак 368-20КЕ. та поїхали на Мильний провулок. У машині ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 пакунок, у якому знаходилася речовина, схожа на наркотичну речовину, а останній йому гроші у сумі 60 грн. Після цього ОСОБА_1 пред'явив службове посвідчення працівника міліції та погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності почав вимагати у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 гроші у сумі 10 000 грн. У подальшому ОСОБА_1 провів огляд ОСОБА_5 та виявив у нього гроші в сумі 2 300 грн., які передав ОСОБА_3 В цей час ОСОБА_4 почав тікати, а ОСОБА_2 побіг за ним. Тікаючи ОСОБА_4 забіг на автозаправочну станцію «Авіас» та попросив викликати працівників міліції та побачивши автопатрульний наряд Г3-356 Подільського РВ УДСО повідомив їм, що невідомі чоловіки на перехресті вул. Нижньоюрківській та вул. Фрунзе силоміць посадили до автомобіля «Ауді 100», номерний знак 36820КЕ його друга ОСОБА_5 та повезли в бік вул. Вишгородської.

Не наздогнавши ОСОБА_4, ОСОБА_2 повернувшись до автомобіля повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про виклик ним працівників міліції, після чого вони сіли у автомобіль та продовжили рух. Біля стадіону «Спартак» вони висадили з автомобіля ОСОБА_5

У подальшому працівниками Подільського РВ УДСО при ГУМВС України в місті Києві у дворі будинку № 152 по вул. Фрунзе, 152 в місті Києві було затримано ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також викликано СОГ Подільського районного управління, членами якої після огляду місця події було виявлено та вилучено револьвер «Флобер», який належить ОСОБА_3, грошові кошти у сумі 2 200 грн. та пакет з речовиною, схожою на наркотичний засіб - марихуану.

Затриманих доставлено до Подільського районного управління. Вказану подію зареєстровано до ЖЄО Подільського районного управління за № 30484 та слідчим відділом райуправління відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006675 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Разом з тим, як повідомив представник відповідача1, «опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 11.09.2015 в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкодив свій автомобіль. Грошові кошти на його ремонт вирішив отримати шляхом незаконної грошової винагороди за не притягнення до кримінальної відповідальності громадян, яким він намагався спочатку збути наркотичні засоби.

Опитані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 пояснили, що 11.09.2015 зустрівшись із товаришем ОСОБА_1, який повідомив, що внаслідок ДТП пошкодив свій автомобіль та для його ремонту потрібні гроші. У зв'язку з цим, він їм запропонував поїхати до нічного розважального клубу запропонувати комусь наркотичні засоби, а потім за не притягнення до кримінальної відповідальності отримати грошову винагороду. Так, біля клубу «Closer», який розташований по вул. Нижньоюрківській, 31, ОСОБА_1 запропонував громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наркотичні засоби. У подальшому ОСОБА_1 показав вказаним громадянам посвідчення працівника міліції та вимагав у них 10 000 грн. за не притягнення їх до кримінальної відповідальності. Після цього ОСОБА_1 обшукав ОСОБА_5 та забрав у нього 2 300 грн. Опитані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пояснили, що 11.09.2015 біля клубу «Closer», який розташований по вул. Нижньоюрківській, 31 невідомий їм чоловік на ім'я ОСОБА_1 намагався їм збути наркотичні засоби та у подальшому за не притягнення до кримінальної відповідальності вимагав у них 10 000 грн.».

Позивачем не були спростовані, встановлені у ході досудового розслідування події, відомості щодо якої внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006675, обставини.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

На реалізацію зазначених норм Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджений Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV та визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п.п.2, 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, норми якого поширюються і на працівників міліції, передбачено, що особи які перебувають на службі в органах внутрішніх справ і мають спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, відносяться до середнього начальницького складу. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Разом з тим, статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати у належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Поряд з цим, пунктом 4 розділу 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 визначено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Так, фактичні обставини справи свідчать, що 26.09.2015 начальником Головного управління МВС України в місті Києві затверджено висновок службового розслідування за результатами якого вирішено, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 4, розд. 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 №155 на оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

В подальшому, наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 26.09.2015 № 643 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Оболонського районного управління» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 4, розд. 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 №155 на оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Головного управління МВС України в місті Києві від 23.10.2015 №914о/с оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Оболонського районного управління ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пп. «є» п. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, в межах розгляду справи підтверджено правомірність наказів від 26 вересня 2015р. №643 , від 23 жовтня 2015р. №914, останні не підлягають скасуванню.

Разом з тим, оскільки в ході судового розгляду справи підтверджено правомірність звільнення ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ, позовні вимоги про стягнення грошового, речового забезпечення за час вимушеного прогулу, внесення відповідного запису в трудову книжку ОСОБА_1 та поновлення на роботу, як похідні, задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур