Справа № 552/6557/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м. Київ К/800/4999/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_4 у здійсненні нарахування та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, якими відмовлено ОСОБА_4І у здійсненні нарахування та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 квітня 2014 року ОСОБА_4 призначена пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на заяву позивача про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві листом від 27 жовтня 2015 року №109/К-08 відмовило ОСОБА_4 у призначенні та виплаті такої, оскільки її спеціальний стаж роботи для визначення права на виплату грошової допомоги становить 27 років 08 місяців 18 днів, а підстави для зарахування до спеціального стажу (працівників освіти) періоду роботи позивача на посаді заступника секретаря комітету комсомолу Полтавського інженерно-будівельного інститут з 07 серпня 1982 року по 19 листопада 1984 року та на посаді секретаря комітету комсомолу Полтавського СПТУ №10 з 29 грудня 1984 року по 20 липня 1987 року відсутні.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до примітки 3 до Постанови Кабінету Міністрів від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Оскільки у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж роботи більше 32 років, вона має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки Управлінням Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві на час призначення пенсії за віком позивачу до стажу її педагогічної роботи не було зараховано період роботи на виборних посадах в партійних і комсомольських органах (4 роки 11 місяців 4 дня), і рішення Управління Пенсійного фонду в цій частині позивач не оскаржила, тому ОСОБА_4 не має права на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Проте погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України

Пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно пункту 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до примітки 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

У період до 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року №135 та Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров'я до стажу роботи за спеціальністю, крім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується виборна та інша відповідальна робота в партійних і комсомольських органах.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції та законам України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на посадах заступника секретаря комітету комсомолу Полтавського інженерного будівельного інституту з 07 серпня 1982 року по 19 листопада 1984 року (2 роки 3 місяці 12 днів) та секретаря комітету комсомолу Полтавського СПТУ №10 з 29 грудня 1984 року по 20 липня 1987 року (2 роки 7 місяців 22 дні) підлягають зарахуванню до її педагогічного стажу роботи, що дає право на нарахування та отримання одноразової грошової допомоги в розмірі десяти призначених пенсій за віком.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивач є пенсіонером за віком, спеціальний педагогічний стаж роботи позивача становить більше 32 років, тому ОСОБА_4 має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року скасувати, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало