Справа № 759/19990/15-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про зобов'язання виплатити пенсію та компенсацію втрати частини грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про зобов'язання відповідача виплатити йому пенсію у зв'язку з втратою годувальника за період з 06 грудня 2011 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 40 541 грн. 97 коп.; зобов'язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 23 588 грн. 94 коп.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва виплатити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку з втратою годувальника за період з 06 грудня 2011 року по 31 серпня 2015 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з 06 грудня 2011 року по 31 серпня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального, та ухвалити нову, якою в задоволенні позовних вимоги відмовити в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року позивачем в частині відмови в задоволенні позову не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не знаходить підстав для перегляду зазначеного судового рішення в частині, яка не оскаржується апелянтом.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) набув статус дитина-сирота, у зв'язку зі смертю матері ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, а відомості про батька позивача у Книзі реєстрації народжень були записані згідно ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері дитини.

Починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 30.11.2011 позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва та отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак з 06.12.2011 відповідачем було припинено здійснення зазначених виплат позивачу.

Дізнавшись у травні 2015 року, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника нараховується та виплачується дітям-сиротам до досягнення ними 23 років, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва з заявою від 04.09.2015 для поновлення виплати пенсії починаючи з 06.12.2011 та надав усі необхідні документи.

Листом від 20.10.2015 №714/08/ф-530 відповідач повідомив позивача про те, що згідно заяви від 04.09.2015 та наданих документів ОСОБА_2 поновлено виплату пенсії по втраті годувальника починаючи з 01.09.2015 по 30.11.2016 як круглій сироті. Однак, оскільки на момент призначення пенсії по втраті годувальника даних про те, що мати позивача була одинокою матір'ю в пенсійній справі не було, то законних підстав для поновленню виплат за період з 06.12.2011 по 06.08.2015 немає.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії по втраті годувальника за період з 06.12.2011 по 06.08.2015.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Дітям-сиротам пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Приписами статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач набув статус дитина-сирота у зв'язку зі смертю матері, після чого йому було призначено пенсію по втраті годувальника.

Згідно до абзацу 3 п. 5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону.

Таким чином оскільки ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття отримував пенсію у зв'язку із втратою годувальника, що свідчить про подання ним усіх необхідних документів до Управління пенсійного фонду та враховуючи факт доручення позивачем до пенсійного фонду додаткових документів, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, відносно того, що відповідач повинен був повідомити письмово позивача про те, що йому необхідно було надати інформацію про статус круглої сироти.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 46 Закону, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до п. 2 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно п. 3 Порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку. що крім суми невиплаченої пенсії, відповідач зобов'язаний сплатити компенсацію втрати частини доходу, з огляду на те, що суми пенсії не отримані саме з вини управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу УПФ України в Святошинському районі м. Києва слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.