Справа № 807/166/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 876/1826/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кулик Т.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Шимін Н.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської обл. про визнання протиправним та скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.01.2015р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. прокурора Закарпатської обл. № 1139к від 29.12.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (Т.1, а.с.4-16).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.157-164).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила позивач ОСОБА_1, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.168-179).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи судом не надано належної оцінки дотриманню відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення, наявності в діях позивача вини, наявності в неї компетенції організовувати та проводити перевірки, які зазначені у спірному наказі, наявності в її діях складу дисциплінарного проступку, завантаженості позивача та достовірності документів, які покладені в основу прийняття спірного наказу.

Також притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності проведено після спливу встановлених законом строків, під час розгляду справи не доведено порушення нею Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, починаючи з 01.08.2006р., по 24.04.2015р. позивач працювала в органах прокуратури на різних посадах; згідно наказу прокурора Закарпатської обл. № 322к від 28.04.2014р. ОСОБА_1 призначено на посаду старшого прокурора прокуратури м.Ужгорода Закарпатської обл.

Згідно з наказом прокурора Закарпатської обл. № 343к від 24.04.2015р. звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади старшого прокурора прокуратури м.Ужгорода та з органів прокуратури Закарпатської обл. у зв'язку із вступом на військову службу в Службу безпеки України (п.3 ст.36 КЗпП України) з 24.04.2015р. (Т.1, а.с.228).

Під час роботи в органах прокуратури за неналежне виконання службових обов'язків з нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведенні оперативно-розшукової діяльності, порушення ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури старшому прокурору прокуратури м.Ужгороду ОСОБА_1 оголошено догану, що стверджується наказом в.о. прокурора Закарпатської обл. № 1139к від 29.12.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (Т.1, а.с.17-19).

Підставою для винесення вказаного наказу слугували наступні документи:

розпорядження в.о. прокурора Закарпатської обл. № 12 від 22.12.2014р. про призначення службового розслідування за фактом можливого порушення працівниками прокуратури м.Ужгорода вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (Т.1, а.с.176-177);

висновок службового розслідування за фактом можливого порушення працівниками прокуратури м.Ужгорода вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затверджений в.о. прокурора Закарпатської обл. 26.12.2014р. (Т.1, а.с.178-190);

рапорт в.о. прокурора м.Ужгорода Зареви І.І. від 08.12.2014р. про проведення перевірки в прокуратурі м.Ужгорода щодо дотримання галузевих наказів Генерального прокурора України та прийняття за її наслідками відповідних рішень (Т.1, а.с.194-196);

розпорядження в.о. прокурора Закарпатської обл. № 78 від 10.12.2014р. про призначення службової перевірки фактів, викладених у рапорті в.о. прокурора м.Ужгорода Зареви І.І. від 08.12.2014р. (Т.1, а.с.191);

план проведення перевірки у прокуратурі м.Ужгорода щодо дотримання вимог Конституції та Закону України «Про прокуратуру», а також галузевих наказів Генерального прокурора України, затверджений в.о. прокурора Закарпатської обл. 15.12.2014р. (Т.1, а.с.192-193);

доповідна записка від 22.12.2014р. про результати перевірки фактів, викладених у рапорті в.о. прокурора м.Ужгорода Зареви І.І. (Т.2, а.с.71-128);

протокол № 47 від 24.12.2014р. оперативної наради у в.о. прокурора Закарпатської обл., а також рішення останнього, прийняте за результатами вказаної наради, про притягнення ОСОБА_1 та інших осіб до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків, порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», галузевих наказів Генерального прокурора України та КПК України (Т.2, а.с.197-205).

В частині правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту прокуратури України, затв. постановою Верховної Ради України № 1796-XII від 06.11.1991р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

ч.1 ст.8 - дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

ст.9 - дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку «Почесний працівник прокуратури України»; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

ч.1 ст.11 - дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

ст.13 - про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ прокурора, який оголошується працівнику під розписку. Копія наказу додається до особової справи. З наказом можуть бути ознайомлені працівники відповідної прокуратури. Накази Генерального прокурора України, в необхідних випадках, доводяться до відома особового складу органів прокуратури України.

Згідно з ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затв. наказом Генеральної прокуратури України № 123 від 28.11.2012р., працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури, з метою ухилення від відповідальності.

Згідно фактичних обставин справи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани застосовано по двом підставам: за неналежне виконання службових обов'язків та за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

В частині неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків колегія суддів враховує, що такі проявилися в грубому порушенні вимог Законів України «Про прокуратуру», «Про оперативно-розшукову діяльність» та галузевого наказу Генерального прокурора України № 4/1 гн від 03.12.2012р. «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність».

Зокрема, відповідно до наказу прокурора м.Ужгорода № 41 від 17.11.2014р. «Про уповноваження працівників прокуратури міста Ужгорода щодо здійснення нагляду за додержанням законів оперативними підрозділами Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській обл. під час проведення оперативно-розшукової діяльності» ОСОБА_1 здійснювала безпосередній нагляд за додержанням законів оперативними підрозділами Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській обл. під час проведення оперативно-розшукової діяльності.

У травні 2014 року старший прокурор Камінська О.В. перевірила законність заведення оперативно-розшукової справи /ОРС/ з метою документування готування особи до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за результатами чого нею скасовано настанову про заведення зазначеної справи. В ході перевірки прийнятого рішення прокуратурою області вказана постанова визнана незаконною та скасована, а матеріали ОРС використано як приводи і підстави для початку досудового розслідування.

В порушення п.6 галузевого наказу Генерального прокурора України № 4/1 гн від 03.12.2012р. ОСОБА_1 повною мірою не використані права, як уповноваженого прокурора, щодо проведення перевірок, усунення порушень, допущених при здійсненні оперативно-розшукової діяльності, поновлення порушених прав і свобод громадян.

Лише за втручання обласної прокуратури ОСОБА_1 організовано проведення перевірки оперативно-розшукових справ минулих років, які перебувають у провадженні Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл. на предмет законності їх ведення. Проте, така перевірка позитивних результатів не дала, а у провадженні оперативних підрозділів міськвідділу продовжують перебувати ОРС, у яких безпідставно не прийняті кінцеві рішення, що створює передумови для порушення конституційних прав громадян.

Так, у провадженні сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл. перебуває ОРС, заведена наприкінці 2009 року з метою документування готування осіб до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотиків. 29.04.2014р. за результатами вивчення даної справи прокуратурою області встановлено її безпідставне ведення та необхідність закриття відносно одного фігуранта на підставі п.2 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», відносно іншого - на підставі п.7 зазначеної норми закону, у зв'язку з чим надано вказівки про витребування вироку суду відносно фігуранта та закриття зазначеної ОРС на підставах п.п.2, 7 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Не зважаючи на вищевикладене, вказівки прокурора залишились невиконаними, реагування прокуратури м.Ужгорода з цього приводу відсутнє.

Вибіркове вивчення матеріалів ОРС, використаних як приводи і підстави для початку досудового розслідування, засвідчило, що оперативно-розшукова діяльність оперативних підрозділів міськвідділу не завжди направлена на документування готування фігурантів до вчинення злочинів.

Так, у провадженні СКР Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл. перебуває ОРС, заведена з метою документування готування фігуранта до вчинення злочинів проти власності. У матеріалах ОРС наявні лише рапорти, характеризуючі та інші накопичувальні матеріали, які ніяким чином не свідчать про готування фігуранта до вчинення злочину. Оперативно-технічні заходи в рамках даної справи не проводились. Натомість, 13.06.2014р. до міськвідділу надійшла заява фізичної особи про крадіжку велосипеда. Вжитими слідчими (розшуковими) заходами встановлено, що крадіжку велосипеда скоїв фігурант. Незважаючи на те, що матеріали ОРС не використані як приводи і підстави для початку досудового розслідування, а строки ведення ОРС закінчились, справа продовжує без достатніх на те підстав перебувати у провадженні оперативного підрозділу, чим створює передумови до порушення конституційних прав громадян та унеможливлює заведення ОРС іншим оперативним підрозділом у випадку надходження відповідної оперативної інформації.

Наведені порушення Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» ОСОБА_1 виявлені не були та усуваються лише за втручання прокуратури області.

Доводи апелянта про відсутність в її діях складу дисциплінарного проступку колегія суддів відхиляє, оскільки п.19 галузевого наказу Генерального прокурора України 4/1 гн від 03.12.2012р. визначено основні критерії оцінки ефективності прокурорського нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності. Ними є додержання прав людини і громадянина, у тому числі щодо недоторканності особистого життя, житла і таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної кореспонденції та інших форм приватного спілкування, банківських вкладів і рахунків, вжиття невідкладних заходів до поновлення порушених прав та притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності, а також своєчасне реагування на порушення законності при здійсненні оперативно-розшукової діяльності.

Згідно п.2 ч.1 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» набрання законної сили вироком або ухвалою суду є підставою для закриття ОРС. Несвоєчасне прийняття кінцевих рішень щодо розроблюваних осіб в рамках ОРС створює передумови до порушення конституційних прав громадян та унеможливлює прийняття рішень про заведення ОРС відносно зазначених осіб іншими оперативними підрозділами у випадку надходження до них відповідної оперативної інформації.

Таким чином, зі змісту зазначених вимог закону випливає необхідність своєчасного прийняття кінцевих рішень по ОРС; в іншому випадку порушуються конституційні права громадян.

Окрім цього, п.2 ч.1 ст.7 вказаного Закону зобов'язує підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність виконувати вказівки прокурора.

Позивач, яка уповноважена на здійснення нагляду за додержанням законів оперативними підрозділами Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл. під час проведення оперативно-розшукової діяльності, наведені порушення не виявила та жодним чином на них не відреагувала.

Таким чином, за потурання ОСОБА_1 допущено порушення конституційних прав громадян.

На момент проведення перевірки наприкінці грудня 2014 року матеріали ОРС, які зазначені в наказі № 1139к від 29.12.2014р., не містили жодних вказівок прокуратури міста щодо їх закриття.

У зв'язку з допущеними порушеннями закону прокуратурою області на ім'я начальника УМВС України в Закарпатській обл. внесено доручення про проведення перевірки.

Поряд з цим, приписи п.6 галузевого наказу Генерального прокурора України 4/1 гн від 03.12.2012р. зобов'язують уповноважених прокурорів повною мірою використовувати свої права, передбачені законом, щодо проведення перевірок, усунення порушень, допущених при здійсненні оперативно-розшукової діяльності, поновлення порушених прав і свобод громадян.

Доводи апелянта щодо її реагування на факти порушень у діяльності Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл., які поряд з іншими, слугували підставою для її притягнення до дисциплінарної відповідальності, не відповідають дійсності; при цьому будь-які акти реагування з цих питань нею не виносились.

Безпідставним є твердження позивача про те, що викладена в описовій частині наказу інформація не відповідає фактичним обставинам, за своїм об'ємом та за змістом перевищує інформацію, викладену в доповідній записці від 22.12.2014р., не містить джерел свого походження, викладена у загальній формі і містить упереджено обвинувальний характер.

Викладені у наказі про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності обставини неналежного виконання нею своїх службових обов'язків є фактично встановленими та підтвердженими у ході проведення перевірки в прокуратурі м.Ужгорода працівниками прокуратури Закарпатської обл., а також під час проведення прокуратурою області службового розслідування, призначеного розпорядженням в.о. прокурора області № 12 від 22.12.2014р.

Стосовно вчинення позивачем проступку, який порочить його як працівника прокуратури, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів справи 02.12.2014р. ОСОБА_1 взяла участь у святкуванні дня працівників прокуратури окремими працівниками прокуратури м.Ужгорода в ресторані одного із туристично-оздоровчих закладів області. Маючи намір приховати від керівництва прокуратури області вказаний факт, ОСОБА_1 разом з іншими працівниками прокуратури м.Ужгорода, з власної ініціативи пройшла медичне освідчення у Закарпатському обласному наркологічному диспансері з метою заперечення факту вживання алкоголю, покликаючись при цьому на наявність конфлікту на роботі.

Вказана подія набула негативного суспільного резонансу, спричинила критичні публікації в засобах масової інформації, викликала негативну оцінку громадськості та завдала шкоди авторитету органів прокуратури.

Під час встановлення фактичних обставин ОСОБА_1 проявила нещирість, надавши неправдиву інформацію щодо обставин цієї події.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про безпідставність та надуманість вищевказаного висновку відповідача, оскільки порушення позивачем вимог ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури щодо недопущення поведінки, яка може зашкодити репутації та авторитету органів прокуратури, полягає не у проходженні нею медичного освідчення на предмет вживання алкоголю в Закарпатському обласному наркологічному диспансері, що набуло негативного суспільного резонансу, спричинило критичні публікації в засобах масової інформації, викликало негативну оцінку громадськості та завдало шкоду авторитету прокуратури.

У даному випадку порушення ст.18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури полягало у вчиненні позивачем дій, спрямованих на приховування факту святкування в порушення вимог Генеральної прокуратури України та прокуратури області окремими працівниками прокуратури м.Ужгорода дня працівників прокуратури в ресторані одного з туристично-оздоровчих закладів області, наданні неправдивої інформації під час встановлення фактичних обставин цієї події, виявленні нещирості з метою введення в оману керівництва.

В частині інших доводів апеляційної скарги колегія суддів наголошує на наступному.

Твердження позивача про те, що її не ознайомлено з наказом в.о. прокурора області № 1137к від 29.12.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 ознайомилась 13.01.2015р. із вищевказаним наказом, про що зробила письмові відмітки у вказаному документі.

Крім того, до прокуратури області надійшов лист з Генеральної прокуратури України № 25/1-27510-15 від 17.01.2015р., яким прокуратуру області поінформовано про результати перевірки доводів, викладених у колективному рапорті працівників прокуратури м.Ужгорода від 08.12.2014р.

Як випливає зі змісту вказаного листа, у ході вищевказаної перевірки встановлено порушення окремими працівниками прокуратури м.Ужгорода вимог керівництва Генеральної прокуратури України та прокуратури Закарпатської обл., нещирість з метою введення в оману керівництва, за що вони притягнуті до відповідальності. Також у листі зазначено, що вжиті прокуратурою області заходи є адекватними вчиненим порушенням.

Стосовно дотримання строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності колегія суддів враховує, що згідно ст.12 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців. За один і той самий проступок може бути накладене тільки одне дисциплінарне стягнення.

При цьому, приписи ст.148 КЗпП України на розглядувані правовідносини не поширюються, оскільки такі регулюються спеціальним законодавством, а саме Дисциплінарним статутом прокуратури України.

В частині проведення службового розслідування по вищевказаним обставинам колегія суддів враховує, що згідно розпорядження в.о. прокурора Закарпатської обл. № 12 від 22.12.2014р. призначено службове розслідування за фактом можливого порушення працівниками прокуратури м.Ужгорода вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (Т.1, а.с.176-177). За результатами вказаного розслідування складено висновок службового розслідування, затверджений в.о. прокурора Закарпатської обл. 26.12.2014р. (Т.1, а.с.178-190).

Також на підставі рапорту в.о. прокурора м.Ужгорода Зареви І.І. від 08.12.2014р. про проведення перевірки в прокуратурі м.Ужгорода щодо дотримання галузевих наказів Генерального прокурора України та прийняття за її наслідками відповідних рішень (Т.1, а.с.194-196) розпорядженням в.о. прокурора Закарпатської обл. № 78 від 10.12.2014р. призначено службову перевірку фактів, викладених у вказаному рапорті (Т.1, а.с.191). За результатами цієї перевірки складено доповідну записку від 22.12.2014р. (Т.2, а.с.71-128).

Результати службових розслідування та перевірки розглянуті на оперативній нараді, що засвідчується протоколом № 47 від 24.12.2014р.; також на цій нараді позивач надавала пояснення з приводу досліджуваних обставин (Т.2, а.с.197-205).

Щодо відсутності письмових пояснень позивача з приводу дій, за які її притягнуто до дисциплінарної відповідальності колегія суддів зазначає, що згідно висновку службового розслідування, затвердженого в.о. прокурора Закарпатської обл. 26.12.2014р., ОСОБА_1 була опитана і заперечила факт своєї участі в святкуванні професійного свята - Дня працівників прокуратури чи яких-небудь інших подій.

Результати доповідної записки від 22.12.2014р. були обговорені на оперативній нараді від 24.12.2014р., під час якої позивач надавала пояснення, що засвідчується протоколом наради № 47 від 24.12.2014р.

Також позивач не була позбавлена можливості самостійно скласти і долучити до вищевказаних документів свої письмові пояснення з приводу викладених обставин.

Оцінюючи в сукупності викладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач діяв у межах чинного законодавства, зокрема, відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

При цьому, відповідачем дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення, у діях позивача наявна вина у вчиненні дисциплінарного проступку, покладені в основу прийняття спірного наказу документи не викликають сумнівів в їх достовірності.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2016р. в адміністративній справі № 807/166/15 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

М.В.Костів