Справа № 810/5314/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року 810/5314/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та скасування наказів.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «КМС» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС» () з питань податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015;

- скасувати накази № 418 від 30.10.20154 та № 430 від 05.11.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що відповідачем не було дотримано порядку призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМС», оскільки Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області всупереч вимогам ст. 78 Податкового кодексу України, не було вручено позивачу перед проведенням вказаної перевірки наказ №418 від 30.10.2015 «Про проведення документальної позапланової перевірки», сам наказ не відповідає вимогам чинного законодавства через відсутність в ньому детальної інформації щодо підстав проведення відповідної перевірки, та нескріплення печаткою контролюючого органу.

Також позивач вважає, що підстави для призначення перевірки були відсутні, позаяк ТОВ «КМС» були надані відповіді на всі запити Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, а самі запити не відповідали вимогам, встановленим Податковим кодексом України.

Крім того, позивач зазначив про те, що ревізори-інспектори Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, які 05.11.2015 прибули за місцезнаходженням ТОВ «КМС» для проведення відповідної перевірки та вручення позивачу наказу № 430 від 05.11.2015 «Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки», не пред'явили позивачу службових посвідчень, які були зазначені у відповідних направленнях на проведення перевірки. Вказане на думку позивача, свідчить про наявність підстав для недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення відповідної перевірки, що і було здійснено та підтверджується актом про недопуск від 05.11.2015.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що ТОВ «КСМ» не було надано податкову інформацію на запити Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про надання документів, які підтверджують господарські відносини з певними контрагентами. У зв'язку з цим відповідач вважає, що у контролюючого органу були підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМС».

Також, відповідач вказав на те, що наказ № 418 від 30.10.2015 оформлений у відповідності до вимог Податкового кодексу України, що на думку податкового органу, свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Крім того, відповідач зазначив про те, що посадові особи Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були безпосередньо допущені до проведення перевірки 05.11.2015, про що свідчать записи у журналі перевірок ТОВ «КМС».

Присутній у судовому засіданні представник позивача надав документи по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, явку представника у судове засідання не забезпечив та надіслав на адресу суду клопотання б/н б/д (вх. № 2337/16 від 11.02.2016) про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник позивача не заперечував проти вказаного клопотання.

Вказане клопотання представника відповідача було задоволено судом, про що постановлено усну ухвалу із занесенням до журналу судового засідання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. № 1619/10/13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КМС» зареєстровано в якості юридичної особи 14.08.2002, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ серії ААВ № 236514 від 05.06.2012 та довідкою з ЄДРПОУ серії АА № 560158 від 05.06.2012

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2015 Вишгородською об'єднаною державної податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було прийнято наказ № 418 «Про проведення документальної позапланової перевірки», відповідно до якого було визначено провести з 30.10.2015 документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КМС» (код ЄДРПОУ № 32119475) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 тривалістю 5 робочих днів.

05.11.2015 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято наказ № 430 «Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки», відповідно до якого було вирішено продовжити з 06.11.2015 термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМС» () на 3 робочі дні.

На підставі наказу № 418 від 30.10.2015 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були виписані направлення на перевірку за №300/22-0 та №301/22-02, відповідно до яких на документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КМС» було направлено головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків, податкового аудиту, Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ОСОБА_1, та головного держаного ревізора-інспектора відділу координації, звітності та інформаційного забезпечення, аудиту, управління податкового аудиту Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київські області ОСОБА_2.

Судом встановлено, що з метою проведення призначеної наказом №418 від 30.10.2015 документальної позапланової виїзної перевірки, 05.11.2015 на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС» прибули посадові особи Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що свідчать записи в Книзі обліку перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС».

Вказані обставини були підтверджені поясненнями свідків: директора ОСОБА_3, адміністраторами офісу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що директором ТОВ «КМС» ОСОБА_6, в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7, було складено акт про недопущення до перевірки від 05.11.2015, яким зафіксовано факт не допуску до перевірки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зі змісту вказаного акта вбачається, що недопуск позивачем представників Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до перевірки ТОВ «КМС» зумовлений неналежним оформленням наказу №418 від 30.05.2015, непред'явленням посадовими особами відповідача службових посвідчень, а також тим, що виїзд на територію ТОВ «КМС» та витребування відповідних документів було здійсненне тільки 05.11.2015.

Про здійснення недопуску до проведення перевірки позивач повідомив контролюючий орган заявою-повідомленням №81 від 10.11.2015.

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КМС», позивач звернувся з даним позовом до суду щодо визнання дій протиправними та скасування наказів, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Порядок проведення документальної позапланової перевірки визначений ст. 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з п. 78.5 ст. 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82цього Кодексу (п. 78.6 ст. 78 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 78.7 ст. 78 Податкового кодексу України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Судом встановлено, що призначення перевірки та дії, направлені на її проведення, були вчинені відповідачем з порушенням вимог статті 81 ПК України, оскільки накази №418 від 30.10.2015 та №430 від 05.11.2015 не були скріплені печаткою контролюючого органу, що тягне за собою їх недійсність, а ревізори-інспектори не мали при собі службових посвідчень, що підтверджується поясненнями свідків та записами в книзі обліку перевірок, згідно з якими у осіб, які прибули для перевірки, були наявні лише довідки.

Вказані порушення є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки, у зв'язку з чим суд визнає правомірним складання позивачем відповідного акта від 05.11.2015, яким зафіксовано факт недопуску.

При цьому, суд звертає увагу на те, що норми статті 81 Податкового кодексу України чітко не визначають момент, коли працівники контролюючих органів вважаються такими, що приступили до проведення документальної виїзної перевірки, та, відповідно, до якого часу платник податків може прийняти рішення про недопущення інспекторів до перевірки, у зв'язку з чим відповідні обставини мають бути встановлені окремо у кожному випадку.

Вказане питання має важливе значення, оскільки платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Отже, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. А відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірок), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки її проведення.

Так, зокрема, така позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 24.12.2010 у справі № 21-25а10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що під час встановлення протиправності дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок суб'єктів господарювання, важливим є встановлення факту безпосереднього недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що перевірка контролюючим органом фактично розпочата не була, а позивачем був застосований такий спосіб захисту права від необґрунтованої податкової перевірки як недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Так, допитані у судовому засіданні в якості свідків адміністратори офісу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що 05.11.2015 на підприємство прибули для проведення перевірки дві особи, які без пред'явлення посвідчень розписалися в Книзі обліку перевірок. За твердженнями свідків, сумнів, що вказані особи є працівниками податкової інспекції, у них не було, оскільки директором підприємства було попереджено про приїзд ревізорів.

Як пояснили допитані в якості свідків директор ОСОБА_3 та юрист ОСОБА_8, після їх приїзду до офісу, де на них чекали ревізори, вони пройшли до кімнати переговорів і почали з'ясовувати предмет перевірки. Одночасно юристом ОСОБА_8 були оглянуті записи в книзі обліку перевірок та встановлено відсутність у осіб службових посвідчень (довідки замість посвідчень), після чого, з урахуванням виявленого факту недійсності наказів № 418 від 30.10.2015 та № 430 від 05.11.2015, було прийнято рішення не допускати осіб до перевірки.

Судом встановлено, що здійснення ревізорами запису в Книзі обліку перевірок та обговорення в кімнаті переговорів предмета перевірки та обсягу документів, необхідних для цього, не призвели до початку перевірки, оскільки будь-які документи бухгалтерського та податкового обліку 05.10.2015 працівниками контролюючого органу не досліджувалися та не аналізувалися. При цьому, свідок ОСОБА_3, попереджений про кримінальну відповідальність, повідомив, що запит від 05.11.2015 про надання документів був отриманий ним 10.11.2015, незважаючи на наявну на ньому помітку про отримання запиту 05.11.2015.

При цьому, суд враховує, що 10.11.2015 директором ОСОБА_3 у приміщенні Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було вручено заяву-повідомлення №81 від 10.11.2015 про недопущення працівників контролюючого органу до перевірки, що підтверджується розпискою про отримання заяви-повідомлення та поясненнями свідка ОСОБА_3

Проте, незважаючи на це, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_1 був складений акт про відмову надання первинних документів до перевірки замість акта про недопуск. Крім того, факт допуску або недопущення працівників до перевірки, враховуючи проведення виїзної перевірки, міг бути встановлений згідно з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України лише за місцезнаходженням платника податків, у той час як фактично 10.11.2015 виїзд не здійснювався.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення позивачем допуску ревізорів до перевірки, у той час як встановлені в сукупності обставини справи свідчать про те, що у даному випадку позивач скористався наданим йому пунктом 81.1 статті 81 ПК України правом та не допустив посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки, що надає можливість оскарження наказів № 418 від 30.10.2015 та № 430 від 05.11.2015 у судовому порядку.

Надаючи оцінку правомірності спірних наказів, суд зазначає, що нескріплення підпису керівника на цих наказах печаткою контролюючого органу є, згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, достатньою підставою для визнання їх протиправними та скасування, а проведення перевірки на підставі цих наказів та за відсутністю у осіб службових посвідчень, - підставою для визнання протиправними дій щодо призначення та проведення такої перевірки, тобто задоволення позову в повному обсязі.

Проте, суд вважає за необхідне також надати оцінку правовим підставам для проведення перевірки, зазначеним в наказі № 418 від 30.10.2015.

Відповідно до положень пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який був зазначений в спірному наказі в якості підстави для проведення перевірки, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, зазначена правова норма чітко визначає, що перевірка може бути призначена за наявності одночасно таких умов:

- виявлення фактів, що свідчать про порушення платником вимог законодавства, за результатом отримання податкової інформації або за наслідками перевірок інших платників податків;

- направлення контролюючим органом платнику податків письмового запиту із зазначенням в ньому порушень цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства;

- ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Встановлення наявності або відсутності таких умов входять до предмету доказування у цій справі.

Вимоги до оформлення запиту визначені п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, відповідно до якого органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені положення Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що документальна позапланова перевірка може бути проведена податковим органом в порядку пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України лише у разі ненадання документів та відповідних письмових пояснень платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, право надіслання якого поставлено законодавцем в залежність від отримання податкової інформації, яка свідчить про наявність фактів порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, як отримана контролюючим органом податкова інформація, так і направлений за результатом її аналізу платнику податків письмовий запит, мають містити посилання на факти виявлених порушень цим платником податків вимог чинного законодавства, для з'ясування яких і витребовуються певні документи.

При цьому, виявлення за результатом здійснення аналізу податкової інформації фактів про можливі порушення платником податків положень чинного законодавства не є підставою для направлення запитів, оскільки за наслідком змін, які були внесені до п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, було вилучено слово «можливі», що свідчить про те, що факт порушення платником податків положень законодавства має чітко вбачатися з аналізу податкової інформації.

Вказана правова позиція підтверджується також постановою Верховного суду України від 27.01.2015 у справі за позовом ТОВ «Будгарантінвест-55» до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення перевірки та визнання протиправними дій, висновок у якій підлягає обов'язковому врахуванню на підставі ст. 161 та ст. 244-2 КАС України.

Аналізуючи зміст направлених відповідачем на адресу ТОВ «КМС» запитів про надання інформації, суд дійшов висновку, що в жодному з них не наведені факти виявлених порушень позивачем податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи:

- в запиті №491/10-08-15-01 від 27.03.2015 міститься посилання на отримання негативної інформації від інших ДПІ, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №2722/10-08-15-01/885 від 28.04.2015 взагалі не зазначена підстава для витребування пояснень та документів (ані виявлені факти порушень, ані недостовірні дані, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків);

- в запиті №3395/10-08-15-01/1115 від 28.05.2015 міститься посилання на отримання негативної інформації від інших ДПІ, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №3941/10/10-08-22-02/1660 від 24.06.2015 міститься посилання на отримання податкової інформації, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №3568/10-08-15-01/1224 від 05.06.2015 міститься посилання на отримання негативної інформації від інших ДПІ, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №5/19//10-08-15-01/1764 від 19.08.2015 взагалі не зазначена підстава для витребування пояснень та документів (ані виявлені факти порушень, ані недостовірні дані, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків);

- в запиті №4478/10/10-08-22-02/1799 від 16.07.2015 міститься посилання на отримання податкової інформації, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №4183/10-08-15-01/1359 від 07.07.2015 взагалі не зазначена підстава для витребування пояснень та документів (ані виявлені факти порушень, ані недостовірні дані, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків);

- в запиті №2719/10/10-08-22-02/2108 від 31.08.2015 міститься посилання на отримання податкової інформації, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства, без конкретизації виявлених фактів;

- в запиті №5073/10-08-15-01/1727 від 07.08.2015 міститься посилання на наказ від 05.09.2014 №110/ДСК «Про організацію комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість», без конкретизації виявлених фактів порушення позивачем вимог чинного законодавства;

- в запиті №5765/10-08-15-01/2053 від 23.09.2015 взагалі не зазначена підстава для витребування пояснень та документів (ані виявлені факти порушень, ані недостовірні дані, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків);

- в запиті №5627/10-08-15-01/1973 від 18.09.2015 міститься посилання на отримання податкової інформації, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства, без конкретизації виявлених фактів.

За таких обставин, враховуючи відсутність виявлених фактів, які свідчать про порушення платником податків (позивачем у справі) чинного законодавства, що є необхідною передумовою виникнення у контролюючого органу права на надіслання письмового запиту, суд доходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для складання та направлення ТОВ «КМС» вищевказаних письмових запитів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, оскільки матеріали справи свідчать про відсутність у Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області необхідних передумов для направлення відповідачеві зазначених вище письмових запитів, та складання цих запитів з порушенням положень Податкового кодексу у зв'язку з невідображенням в ньому інформації про виявлені факти порушення платником податків вимог чинного законодавства, суд погоджується з твердженням ТОВ «КМС» про відсутність у нього обов'язку відповідати на ці запити.

У той же час, матеріали справи свідчать, що незважаючи на відсутність у ТОВ «КМС» обов'язку надавати відповіді на письмові запити запиті №491/10-08-15-01 від 27.03.2015, №2722/10-08-15-01/885 від 28.04.2015, №3395/10-08-15-01/1115 від 28.05.2015, №3941/10/10-08-22-02/1660 від 24.06.2015, №3568/10-08-15-01/1224 від 05.06.2015, №5/19//10-08-15-01/1764 від 19.08.2015, №4478/10/10-08-22-02/1799 від 16.07.2015, №4183/10-08-15-01/1359 від 07.07.2015, №2719/10/10-08-22-02/2108 від 31.08.2015, №5073/10-08-15-01/1727 від 07.08.2015, №5765/10-08-15-01/2053 від 23.09.2015, №5627/10-08-15-01/1973 від 18.09.2015, відповідачем на кожен із цих запитів була надана відповідь із наданням запитуваних контролюючим органом документів, які, однак, останнім до уваги прийняті не були.

Вищевикладене, зокрема, свідчить про належне виконання позивачем вимог чинного податкового законодавства, у той час як відсутність у Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були відсутні правові підстави для направлення позивачеві запитів про надання податкової інформації, та, як наслідок, підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки за пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У вказаній конституційній нормі втілений принцип законності, додержання якого направлено на недопущення свавілля в органах державної влади та місцевого самоврядування та який передбачає, перш за все, прийняття суб'єктами владних повноважень законних актів, тобто певної форми актів, виданих у визначеному порядку компетентними органами в межах їх повноважень.

У даній справі матеріали справи свідчать про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем спірного наказу № 418 від 30.10.2015, у зв'язку з чим, враховуючи також факт нескріплення підпису керівника на ньому печаткою контролюючого органу, цей наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи, що наказ № 430 від 05.11.2015 «Про продовження строку проведення документальної позапланової виїзної перевірки» нерозривно пов'язаний із наказом № 418 від 30.10.2015, та підпис керівник на ньому також не скріплений печаткою контролюючого органу, цей наказ має бути визнаний протиправним та скасований.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 3654,00 грн. на підставі статті 94 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС» () з питань податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 на підставі наказів № 418 від 30.10.2015 та № 430 від 05.11.2015.

3. Визнати протиправними та скасувати накази Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № 418 від 30.10.20154 та № 430 від 05.11.2015.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС» (07300, Київська область, м. Вишгород, Проммайдан база ЗАТ «Київгідромонтаж» (Шлюзова, 4), ідентифікаційний код 32119475), судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, Проспект Шевченка, будинок 1-А, ідентифікаційний код 39466569)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.