Справа № 820/11349/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. Справа № 820/11349/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2016р. по справі № 820/11349/15

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського управління юстиції, третя особа: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції

про визнання поведінки протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції, третя особа: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог та заяви про зміну предмету позову, просив суд:

- визнати протиправною поведінку відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управляння юстиції, яка виразилась у невиконанні вимог п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також ч. 5 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та порушення права співвласника багатоквартирного будинку безкоштовно отримувати відомості про суб'єктів права власності на квартири, житлові та нежитлові приміщення, розташовані в багатоквартирному житловому будинку;

- відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету ОСОБА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 61129, моральну шкоду, завдану протиправною поведінкою відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управляння юстиції, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

- зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управляння юстиції надати ОСОБА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, інформацію, яка міститься у Державному реєстрі прав на багатоквартирний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та включає у себе усі відомості про державну реєстрацію права власності на квартири, житлові та нежитлові приміщення, розташовані у даному багатоквартирному будинку, за виключенням відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано рішення Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції від 11.11.2015 року № 4893/0402-11/0402/1440.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2015 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 267, п. 3 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 4 ст. 9, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Протокольною ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2016 року замінено неналежного відповідача по справі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції на Харківське міське управління юстиції в порядку ст. 52 КАС України.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 10.11.2015 року звернувся з заявою до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в якій просив надати йому безоплатно відомості про співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 згідно п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

11.11.2015 року Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції на адресу позивача надано відповідь за № 4892/0402-11/0402/1440, згідно з якою позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви та роз'яснено, що в разі надходження до органу державної реєстрації від особи, уповноваженої діяти від імені співвласників багатоквартирних будинків, заяви та доданих до неї документів, вона буде розглянута відповідно до норм чинного законодавства України.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача є фактично не розглянутою згідно Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та за зазначеною заявою не прийнято відповідного рішення.

З цих підстав суд першої інстанції, згідно ст. 11 КАС України, визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції від 11.11.2015 року № 4893/0402-11/0402/1440, а також зобов'язати Відділ державно реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2015 року, оскільки як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі 10.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції з заявою в довільній формі.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що визнання протиправної поведінки відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управляння юстиції, яка виразилась у невиконанні вимог п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також ч. 5 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не є тією дією, рішенням чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень яка підпадає визначення ст. 2 КАС України.

Відносно вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що оцінювання поведінки співробітника відповідача та надання його діям відповідної оцінки не є завданням адміністративного судочинства. При цьому, враховуючи ту обставину, що судом зобов'язано відповідача розглянути заяву позивача від 10.11.2015 року, що в свою чергу є достатнім засобом відновлення порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, з наступних підстав.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірних дій, рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи правомірність оскаржуваних позивачем дій відповідача на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", інформація про зареєстровані права та обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною.

Для фізичних та юридичних осіб інформація за об'єктом нерухомого майна надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовому вигляді державним реєстратором чи нотаріусом.

Інформація за суб'єктом речового права на нерухоме майно надається фізичним та юридичним особам в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовому вигляді державним реєстратором чи нотаріусом.

Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства.

Згідно п.п. 48, 49 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, інформація з Державного реєстру прав залежно від зазначених параметрів пошуку формується за суб'єктом права чи за об'єктом нерухомого майна.

Інформація з Державного реєстру прав, що формується за таким об'єктом нерухомого майна, як багатоквартирний житловий будинок, містить усі відомості про державну реєстрацію права власності на квартири, житлові та нежитлові приміщення, розташовані у запитуваному багатоквартирному житловому будинку, крім випадків, передбачених пунктом 49 цього Порядку.

Інформація з Державного реєстру прав, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, надається виключно особі, якої вони стосуються, крім випадків надання інформації посадовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро, Національного агентства з питань запобігання корупції, Національного банку, адвокатів, нотаріусів у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

Згідно п. п. 2-4 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 722 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), інформація з Державного реєстру прав надається за допомогою програмних засобів ведення цього Реєстру у паперовій або електронній формах, що мають однакову юридичну силу, без проставляння підпису та печатки державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), нотаріуса.

Інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається державним реєстратором або нотаріусом.

Інформація з Державного реєстру прав в електронній формі надається через офіційний веб-сайт Мін'юсту.

Інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в цьому Реєстрі, а також у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек (далі - реєстри), або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження також відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб'єкта або об'єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у відповідному хронологічному порядку.

За надання інформації з Державного реєстру прав справляється плата у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених законом.

Для формування та подальшої реєстрації заяви у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав заявник пред'являє посадовій особі органу державної реєстрації прав, нотаріусу документ, що посвідчує його особу, та подає документ про внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Посадова особа органу державної реєстрації прав, нотаріус не формує у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав заяву в разі відсутності документа про внесення плати за надання такої інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір плати за надання інформації з Державного реєстру прав та порядок її використання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, суди, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи Служби безпеки України, Національне антикорупційне бюро України звільняються від плати за надання інформації з Державного реєстру прав у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, а також співвласники багатоквартирних будинків у зв'язку з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Зі змісту викладеної правової норми випливає, що суб'єктом або заявником, в процедурі надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які звільняються від плати за надання такої інформації, є співвласники багатоквартирного будинку під час реалізації ними прав та виконання обов'язків співвласників будинку щодо його утримання та управління.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Згідно п. 4 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласники мають право безоплатно одержувати інформацію про суб'єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Співвласники, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону, приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Аналізуючи зміст викладених правових норм можливо дійти висновку, що управління багатоквартирним будинком здійснюється співвласниками багатоквартирного будинку у формі зборів співвласників, шляхом прийняття відповідних рішень, та у формі передачі частини функцій з управління багатоквартирним будинком управителю або всіх функцій - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Таким чином, суб'єктами з управління багатоквартирним будинком є збори співвласників багатоквартирного будинку, управитель багатоквартирного будинку або об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (асоціація об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Під час судового розгляду справи встановлено, що 10.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою, в якій просив надати йому безоплатно відомості про співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 згідно п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Як вбачається із заяви позивача, метою отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було реалізація права на проведення загальних зборів з метою вирішення питання щодо встановлення лічильників тепла.

До вказаної вище заяви заявником було подано: копію паспорту на ім'я ОСОБА_1 від 14.01.1997; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_1 від 16.12.1997; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №46564312 від 29.10.2015; копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серія НОМЕР_1; копію протоколу зібрання ініціативної групи співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 08.11.2015 щодо надання повноважень ОСОБА_1 на отримання відомостей про співвласників будинку.

Заяву ОСОБА_1 зареєстровано в журналі обліку вхідної кореспонденції відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції за №4893/04-02-11.

11.11.2015 заяву ОСОБА_1 11.11.2015 - розглянуто та, відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-В, листом від 11.11.2015 4893/0402-11/04102/1440 заявнику була направлено письмову відповідь, роз'яснено норми чинного законодавства України з питань державної реєстрації прав та їх обтяжень, надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та повідомлено заявника, що у разі надходження до органу державної реєстрації від особи, уповноваженої діяти від імені співвласників багатоквартирного будинку, заяви та доданих до неї документів, вона буде розглянута відповідно до норм чинного законодавства України.

Матеріали справи свідчать, що протоколом зібрання ініціативної групи співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 від 08.11.2015 було доручено ОСОБА_1 отримати із Держаного реєстру речових прав інформаційну довідку про співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 з метою підготовки перших зборів співвласників щодо встановлення лічильників тепла.

Відповідно до ч. ч. 3-7 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем.

Повідомлення про дату та місце проведення зборів співвласників має бути вручено не пізніше ніж за 10 днів до дати проведення зборів у письмовій формі кожному співвласникові під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також має бути розміщено у загальнодоступному місці при вході до кожного під'їзду багатоквартирного будинку.

Повідомлення про проведення зборів співвласників має містити інформацію про ініціатора проведення таких зборів, дату, місце та час їх проведення, порядок денний. До повідомлення про проведення зборів співвласників можуть додаватися додаткові матеріали або інформація, що будуть розглядатися на зборах.

Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників, а рішення з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 50 відсотків загальної кількості всіх співвласників.

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

У протоколі обов'язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім'я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що вказане вище рішення ініціативної групи не відповідає вимогам ч. 3 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" в частині того, що до повноважень ініціативної групи у складі не менше трьох

співвласників або управителя належить виключно створення умов для проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку, скликання зборів співвласників, а не вирішення питання про отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки збори співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 не проведено, договір із управителем не укладено, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків) не створено, колегія суддів приходить до висновку, що в контексті абзацу другого ч. 5 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ОСОБА_1 не є тим суб'єктом, який може безоплатно отримувати інформацію про співвласників зазначеного вище житлового будинку.

Згідно п. 8 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 722 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для формування та подальшої реєстрації заяви у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав заявник пред'являє посадовій особі органу державної реєстрації прав, нотаріусу документ, що посвідчує його особу, та подає документ про внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Посадова особа органу державної реєстрації прав, нотаріус не формує у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав заяву в разі відсутності документа про внесення плати за надання такої інформації.

З огляду на встановлені у справі обставини та беручи до уваги вищенаведені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, у спірних правовідносинах, надаючи ОСОБА_1 відповідь від 11.11.2015 року за вих. № 4893/0402-11/0402/1440, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання таких дій протиправними та зобов'язання надати відповідну інформацію є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 276 Цивільного кодексу України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки під час судового розгляду справи встановлено правомірність оскаржених дій відповідача, а позивачем не було доведено, правові підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 159 КАС України, оскільки прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2016р. по справі № 820/11349/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 18.04.2016 р.