Справа № 804/5972/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ К/800/16191/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 804/5972/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТО» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 20.01.2014 щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств.

Зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення спростовується наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

12 червня 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 20.01.2014 визнане протиправним та скасоване.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, з 13.05.2013 до 17.05.2013 ДПІ була здійснена позапланова виїзна перевірка Товариства щодо дотримання ним вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з Приватним акціонерним товариством «Страхової компанії «Дніпроінмед» за період з 1.01.2008 до 17.05.2013, за наслідками якої 23.05.2013 була складена довідка № 2143/228/32653295.

У довідці зазначено, що за період з 1.01.2008 до 17.05.2013 будь-які порушення з боку Товариства при здійсненні фінансово-господарських операцій з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» відсутні.

Відповідно до п. 1.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 395 від 14.03.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за № 607/23139 (далі - Порядок № 395), результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

У період з 16.12.2013 до 20.12.2013 ДПІ була здійснена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства щодо документального підтвердження господарських операцій з отримання страхових послуг від ПрАТ «СК «Дніпроінмед» за період з 1.01.2012 до 31.03.2013, за наслідками якої 27.12.2013 був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України занижений податок на прибуток за 2012 рік у розмірі 42 000 грн.

Під час здійснення зазначеної перевірки ДПІ були використані дані акту ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 489/222/21870998 від 9.08.13 про результати здійснення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «СК «Дніпроінмед» щодо дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2012 до 31.03.2013, яким зафіксовано, що правочини з надання послуг страхування відповідно до ч.,ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України є нікчемним і згідно з ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

20 січня 2014 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмір 52 500,00 грн.

У період з 24.02.2014 до 28.02.2014 ДПІ була здійснена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства щодо тих самих господарських операцій і за той самий період, за наслідками якої 6.03.2014 був складений акт перевірки.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються такі адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, як витрати на страхування майна (п. «в») , інші витрати загальногосподарського призначення (п. «ж»).

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 140.1.6 пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України передбачено, що при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, то застраховані збитки, яких зазнав такий платник податку у зв'язку з веденням господарської діяльності, включаються до його витрат за податковий період, в якому він зазнав збитків, а будь-які суми страхового відшкодування зазначених збитків включаються до доходів такого платника податку за податковий період їх отримання.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість підлягає з'ясовуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно з ст. 1 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суди встановили, що Товариство здійснює охоронні послуги та має відповідну ліцензію МВС України серії АВ № 592233 від 16.09.2011 на надання послуг з охорони власності та громадян.

3 січня 2012 року між ПрАТ «СК «Дніпроінмед» та Товариством був укладений Генеральний договір добровільного страхування фінансових ризиків № 03/01/12/Ф-В, відповідно до якого ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» застрахувало у Товариства свої фінансові ризики при здійснені господарської діяльності.

1 лютого 2012 року між Товариством та ПрАТ «СК «Дніпроінмед» були укладені Додаткові угоди до Генерального договору № 1 від 3.01.2012, № 2 від 1.02.2012, в яких визначені певні договори Товариства з його контрагентами щодо надання охоронних послуг, а також визначено, що страхова сума складає - 1 000 000 грн., страховий платіж - 100 000 грн.

Відповідно до пп. 1.1 Генерального договору Страхувальник сплачує страховику страхові внески, а Страховик, у разі настання страхового випадку, здійснює виплату страхового відшкодування страхувальнику в межах страхової суми та на умовах, які передбачені зазначеним договором страхування.

Згідно з пп. 1.3 Генерального договору предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані зі збитками Страхувальника, що виникли внаслідок невиконання (неналежного) виконання Контрагентом Страхувальника своїх зобов'язань за договором (договорами), на надання охоронних послуг в частині дотримання умов оплати наданих охоронних послуг.

Підпунктом 2.2 Генерального договору страховий випадок є таким, що наступив, коли контрагент страхувальника не виконає свої зобов'язання в частині виконання умов оплати охоронних послуг, які надає страхувальник.

Відповідно до п. 4 Генерального договору страхова сума визначається згідно кожної додаткової угоди та відповідає вартості наданих послуг з охорони, які надані страхувальником контрагенту у відповідності із відповідним договором; розмір страхового тарифу, страхового платежу та термін його сплати обумовлюється окремо в кожній додатковій угоді до даного Генерального договору; франшиза складає 5 %; Страхувальник має право сплачувати страховий платіж частинами.

Згідно з пп. 1.2 Генерального договору невід'ємною частиною цього Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків є Додаткові угоди, в яких відображається повна інформація щодо предмету договору страхування (номер та дата договорів на здійснення охоронних послуг, період відповідальності по договору страхування, страхова сума, страховий тариф, страховий платіж, строк сплати страхового платежу).

Для підтвердження виконання зазначеного договору Товариство надало додаткові угоди № 1 від 3.02.2012, № 2 від 1.02.2012; додаткову угоду про розірвання до Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків № 03/01/12/Ф-В від 3.01.2012; реєстр платіжних доручень, що свідчить про перерахування Товариством страхових платежів на адресу ПрАТ «СК «Дніпроінмед»; договори про надання охоронних послуг, за якими здійснювалось страхування фінансових ризиків.

Суди обґрунтовано зазначили, що надані Товариством первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентом.

Таким чином, Товариством були правомірно задекларовані у податковій звітності з податку на прибуток суми витрат за господарськими операціями з ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Виходячи з правил ведення господарської діяльності, платник податків має право самостійно визначати обсяг послуг, який йому необхідний для забезпечення власної господарської діяльності, а предмет укладеного договору свідчить про безпосередній зв'язок предмету договору із господарською діяльністю Товариства. Визначення необхідності та доцільності укладення суб'єктом господарювання будь - яких видів господарських договорів не належить до компетенції податкових органів.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.