Справа № 22-а-9127/11
Суддя: Верланов С. М.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Сержанюка А.С.,

суддів - Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 29 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання відмови управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області щодо перерахунку та виплати щомісячної допомоги до пенсії як дитині війни неправомірною та стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовам, який мотивувала тим, що вона відносяться до категорії дітей війни і згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй мало виплачуватися щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак таке підвищення позивачці не виплачувалось. А тому просила визнати відмову в перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з боку відповідача протиправною, та зобовязати відповідача нарахувати на її користь допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733 грн. 30 коп.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 29 квітня 2009 року позов задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними та зобовязано провести перерахунок та виплату позивачці встановлену Законом доплату за період з 9 липня2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 735 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова - зміні, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими, доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

По справі встановлено, що позивачка, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка їй виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» були звужені гарантовані Конституцією України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни" права позивачки на державну соціальну підтримку дітей війни у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік України", що обмежували певні соціальні виплати.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці, як дитині війни, відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині визначення періоду з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, протягом якого позивачка має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції статті, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.101 КАС України процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав 21 жовтня 2008 року, а відтак її право, що підлягає захисту судом, обмежується проміжком часу в один рік, що передує предявленню позову, з урахуванням позовних вимог.

Однак на вказану норму закону суд належної уваги не звернув.

Тому, враховуючи вимоги ст. 99 КАС України, положення Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню починаючи з 21 жовтня 2007 року.

Також колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду в частині висновків суду про зобовязання стягнути з управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області на користь ОСОБА_1 недонараховані суми підвищення до пенсії дітям війни в твердій сумі, оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачці, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України.

За наведених обставин, постанову суду в частині стягнення підвищення до пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 735 грн. 30 коп., слід змінити та ухвалити в цій частині нову постанову.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія судів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Тетіївського районного суду від 29 квітня 2009 року в частині стягнення з управління Пенсійного фонду у Тетіївському районі Київської області на користь ОСОБА_1 недоотримані суми надбавки до пенсії як «дитині війни» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 735 грн. 30 коп. - змінити, стягнувши з управління Пенсійного фонду у Тетіївському районі Київської області на користь ОСОБА_1 недоотримані суми надбавки як «дитині війни» за період з 21 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з урахуванням вже проведених виплат.

В решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити учасникам справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку визначеному ч.5 ст.254 КАС України.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді