Справа № 806/4900/15
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М,
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"12" квітня 2016 р. Справа № 806/4900/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю представника позивача Кузьмука Л.М., представника відповідача Зеленової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" листопада 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" до Державної фіскальної служби України, Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" ( далі - ТОВ "ВІВАД") звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 87-91), просило:

- визнати протиправною бездіяльність Новоград-Волинської ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області, що виразилось в невиконанні приписів пункту 200.18, підпункту 200.18.1 пункту 200.18 статті 200 Податкового кодексу України по ненаданню протягом визначеного Законом строку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми 1053984 грн., що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету ТОВ "ВІВАД 09" податку на додану вартість за декларацією за липень 2015 р., висновку із зазначенням суми 799440 грн., що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету ТОВ "ВІВАД 09" податку на додану вартість за декларацією за серпень 2015 р., висновку із зазначенням суми 785809 грн., що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету ТОВ "ВІВАД 09" податку на додану вартість за декларацією за вересень 2015 р., що призвело до бюджетної заборгованості з відшкодування в автоматичному режимі Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" податку на додану вартість в сумі 2639233 грн. у визначений Законом строк;

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, що виразилось в недотримання припису підпункту 200.18.1 статті 200 Податкового кодексу України по своєчасному наданні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, за липень, серпень, вересень 2015 р., що призвело до бюджетної заборгованості з відшкодування ТОВ "ВІВАД 09" податку на додану вартість в сумі 2639233 грн. у визначений Законом строк;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області не перераховані кошти бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в сумі 1053984 грн. за декларацією з податку на додану вартість за липень 2015 року, в сумі 799440 грн. за декларацією з податку на додану вартість за серпень 2015 року, в сумі 785809 грн. за декларацією з податку на додану вартість за вересень 2015 року, а всього в загальній сумі 2639233 грн. та пеню, нараховану на суми податку на додану вартість, не відшкодовані із Державного бюджету ТОВ "ВІВАД 09" протягом визначеного строку, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 53813 грн. 83 коп., за серпень 2015року в сумі 21394 грн. 33 коп., за вересень 2015 року в сумі 4546 грн. 93 коп., а всього в загальній сумі 79755 грн.09 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області щодо ненадання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" за період липень 2015 року - вересень 2015 року.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання узагальненої інформації про суми відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" за період липень 2015 року - вересень 2015 року.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за період липень 2015 року - вересень 2015 року в сумі 2639233 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" пеню на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за липень 2015 року - вересень 2015 року, яка станом на 25.11.2015 року складає 79755,09 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Присуджено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" понесені ним судові витрати у розмірі 43829,84 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Житомирській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна фіскальна служба України, Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області ( далі - Новоград-Волинська ОДПІ) звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вищевказане рішення в частині задоволення позову та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідачі посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідачів доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що ТОВ "ВІВАД 09" зареєстроване як юридична особа 21 вересня 2009 року за №0003630 та згідно довідки від 23 вересня 2009 року №908 як платник податків перебуває на податковому обліку у Романівському відділення Новоград-Волинської ОДПІ з 23 вересня 2009 року за №7712.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 22 квітня 2013 року за №200122477, виданого Баранівською міжрайонною державною податковою інспекцією, ТОВ "ВІВАД 09" було зареєстровано та є платником податку на додану вартість з 30 вересня 2009 року по даний час.

Основний вид економічної діяльності позивача - лісопильне та стругальне виробництво.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з положеннями пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Позивачем відповідно до пунктів 200.7, 200.8, 200.9 Податкового кодексу України, контролюючому органу подані податкові декларації, розрахунки сум бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації:

- 19.08.2015 року за липень 2015 року, де зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 1053984 грн. (а.с.14-21);

- 17.09.2015 року за серпень 2015 року, де зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 799440 грн. (а.с.55-62);

- 20.10.2015 року за вересень 2015 року, де зазначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, 785809 грн. (а.с.92-99).

Новоград-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області проведені камеральні перевірки задекларованих в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень-вересень 2015 року даних, за результатами яких не виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податкових деклараціях.

Тому ТОВ "ВІВАД 09" має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за липень-вересень 2015 року в розмірі 2639233 грн.

Пунктом 200.18 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку; автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 200.18.1 пункту 200.18 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів після закінчення перевірки надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.18.2 пункту 200.18 статті 200 Податкового кодексу України орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Враховуючи обставини справи та вказані норми Податкового кодексу України, Новоград-Волинська ОДПІ повинна була подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Житомирській області висновки із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету, а останнє надати ТОВ "ВІВАД 09" суму автоматичного бюджетного відшкодування в сумі не пізніше:

- 1053984 грн. - 17 вересня 2015 року;

- 799440 грн. - 19 жовтня 2015 року;

- 785809 грн. - 17 листопада 2015 року.

Порядок відшкодування ПДВ з бюджету також регламентується Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року № 39 (далі - Порядок № 39), Порядоком формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 року № 68/23 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 року за №199/18937 (далі - Порядок № 68/23), якими передбачено, що Державна фіскальна служба України повинна формувати та направляти органам державного казначейства в областях узагальнену інформацію щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, на підставі якої та висновків, надійшовши з органів державної податкової служби за місцезнаходженням платника, орган державного казначейства здійснює бюджетне відшкодування податку на додану вартість платнику податків.

Однак Головному управлінню Державної казначейської служби України у Житомирській області Новоград-Волинською ОДПІ висновок, а Державною фіскальною службою України узагальнена інформація надані не були і позивач в зазначені строки не отримав бюджетного відшкодування.

При цьому Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області посилалася на те, що не надала висновки органу казначейства про відшкодування податку на додану вартість, оскільки не отримала з Державної фіскальної служби України узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ "ВІВАД 09", а Державна фіскальна служба України посилалася на те, що узагальнена інформація не була надіслана Новоград-Волинській ОДПІ у зв'язку із відсутністю коштів для здійснення такого відшкодування.

Суд уважає, що такі заперечення відповідачів на позовні вимоги не свідчать про відсутність бездіяльності Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області та Державної фіскальної служби України щодо надання органу казначейства, відповідно, висновків та узагальненої інформації, оскільки ні Податковим кодексом України, ні Порядками № 39, № 68/23 не передбачена можливість ненадання до органів казначейства висновків та узагальненої інформації у разі не виявлення невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податкових деклараціях, що було в даному випадку.

Крім того п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України, забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов в частині визнання протиправною бездіяльність Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо ненадання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" за період липень 2015 року - вересень 2015 року та Державної фіскальної служби України щодо ненадання узагальненої інформації про суми відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" за період липень 2015 року - вересень 2015 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, що виразилось в недотримання припису підпункту 200.18.1 статті 200 Податкового кодексу України по своєчасному наданні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету, то суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні, оскільки ні Податковим кодексом України, ні Порядками № 39, № № 68/23 не передбачено надання таких висновків Державною фіскальною службою.

Дослідженими доказами підтверджується правомірність задекларованого позивачем розміру бюджетного відшкодування за липень 2015 року - вересень 2015 року в сумі 2639233 грн., право позивача на таке відшкодування та наявність заборгованості з цієї виплати.

Тобто закріплене в Податковому кодексі України право позивача на бюджетне відшкодування цих коштів порушується внаслідок неодержання їх з бюджету, а тому вимога про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області бюджетної заборгованість з податку на додану вартість за період липень 2015 року - вересень 2015 року в сумі 2639233 грн. є належним способом захисту його порушеного права та підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 року по справі за позовом ТОВ «Іглмосс Едішенз» до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів України у м. Києві, ГУ Держказначейства у м. Києві про стягнення бюджетної заборгованості (справа № 2а-3061/11/2670).

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу вимог пункту 200.4 цієї ж статті Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (підпункт «б»).

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Слід також зазначити, що з моменту виникнення у платника бюджетної заборгованості настає й протиправна бездіяльність податкового органу як суб'єкта владних повноважень, що утворює матеріально-правовий аспект порушеного права платника і наслідки якої підлягають усуненню в судовому порядку.

Частиною другою статті 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми бюджетного відшкодування з ПДВ і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Відсутність у Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011р. № 39, прописаного механізму бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення не є достатнім підґрунтям для висновку про відсутність даного способу захисту у національній правовій системі взагалі. До того ж, цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість та не регулює питання погашення простроченої заборгованості з відшкодування ПДВ.

Частиною першою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Втім у спірних правовідносинах вирішення питання про надання висновку не забезпечує погашення заборгованості держави перед боржником, а тому сприяє лише частковому відновленню порушеного права. Неприпустимою є відмова особі в задоволенні позовних вимог лише на тій підставі, що така особа прагне відновити порушене право у повному обсязі. До того ж, наявність рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати висновок про суму податку, яка підлягає поверненню платникові з бюджету, та примусове виконання такого рішення не виключає виникнення подальшого спору щодо цієї ж суму бюджетного відшкодування у разі неперерахування коштів на рахунок платника на підставі виданого висновку.

З огляду на гарантоване статтею 55 Конституції України право особи захищати свої права будь-яким, незабороненим законодавством способом, з урахуванням наявності у чинному законодавстві механізму стягнення надміру сплачених коштів з державного бюджету на підставі судового рішення та вимог статті 13 Конвенції щодо ефективності правового захисту суди правомірно задовольнили розглядувані позовні вимоги у повному обсязі, визнавши протиправною бездіяльність податкового органу та безпосередньо стягнувши з Державного бюджету України бюджетну заборгованість на користь платника.

Враховуючи наведені мотиви, колегія суддів відступає від правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року (а.с.110-111), на яку посилається представник відповідачів.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені статтею 200 Податкового кодексу України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Облікова ставка НБУ з 28 серпня 2015 року становила 27% річних, з 25 вересня 2015 року - 22% річних.

Враховуючи приписи п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України, розмір облікової ставки НБУ, кількість днів неотримання позивачем бюджетного відшкодування станом на 25.11.2015 року, розмір пені складає на суму:

- 1053984 грн. - 53813,83 грн. ((1053984 грн.*27%*120%/365днів*7днів)+ ((1053984 грн.*22%*120%/365днів*62дні));

- 799440 грн. - 21394,33 грн. (799440 грн.*22%*120%/365днів*37днів);

- 785809 грн. - 4546,93 грн. (785809 грн.*22%*120%/365днів*8днів).

Таким чином загальна сума пені за невідшкодоване ПДВ за липень-вересень 2015 року позивачу станом на 25.11.2015 року складає 79755,09 грн. і позов в цій частині підлягає задоволенню.

Верховний Суд України в постанові від 03 червня 2014 року (№ 21-131а14) зазначив, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у цій постанові, згідно зі приписами ст. 244-2 КАС України, є обов'язковою для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Щодо твердження представника відповідачів про відсутність методики, механізму та порядок нарахування пені за прострочення отримання заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, то суд його вважає надуманим, враховуючи, що контролюючий орган нараховує пеню на суми грошових зобов'язань, не сплачених платником податків у встановлені законодавством строки, відповідно до глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.п. 1, 9 ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Державної фіскальної служби України, Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" листопада 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" квітня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВАД 09" вул.Заводська,26,смт.Романів,Житомирська область,13001

3- відповідачу/відповідачам: Державна фіскальна служба України Львівська площа,8,м.Київ,04655

4-Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Ушакова,3,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

5-Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області вул. 1-го Травня,24,м.Житомир,10008

6-представник позивача Кузьмук Л.М. АДРЕСА_1 - ,