Справа № 812/158/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/158/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання - Дюкаревій М.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови неправомірною, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції з інфляційними нарахуваннями та 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови неправомірною, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції з інфляційними нарахуваннями та 3% річних.

28 березня 2016 року позивачем надано уточнену позовну заяву відповідно до якої позивач просить суд визнати неправомірною відмову голови ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у обчисленні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн. у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 01.01.2015 та стягнути з відповідача на мою користь винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період 12.06.2014 по 01.01.2015, в сумі 32885.68 гривень, інфляційні нарахування в сумі 19 659.91 гривень, та три проценти річних за період 12.06.2014 по 01.01.2016 - 2 169.35 грн., а всього заборгованість на загальну суму 54 714.94 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ОСОБА_1, з 11.07.1997 року працював у Старобільському РВ ГУМВС України у Луганській області.

Згідно наказу № 341 о/с від 30.09.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ за п.64 «б» ( через хворобу). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 00 місяців 06 днів, в пільговому обчисленні 24 роки 07 місяців 12 днів.

Згідно довідки № ВДЗ/6426/А від 30.06.2015 ГУМВС України в Луганській області, позивач в період з 12.06.2014 по 30.09.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

За 2014 рік за період з 12.06.2014 року по 31.12.2014 року винагороду за безпосередню участь в АТО позивачу нарахована та виплачена не була.

29.01.2016 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з заявою про виплату винагороди за безпосередню участь в АТО в розмірі 100 відсотків місячного забезпечення (за 2014 рік), але не менш ніж 3000 грн. у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 31.12.2014 року.

Листом від 02.02.2016 № 642/111/43-2016 голова ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області повідомив про те, що «згідно листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 02.07.2015 року № 15/2-3750, щодо фінансування видатків на виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у 2014 році колишнім працівникам підрозділів ГУМВС України у Луганській області, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників , військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальні допомогу, лише у межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до вимог бюджетного законодавства кошторис видатків бюджетних установ затверджується тільки на відповідний рік.

Здійснити виплати в поточному році за зобов'язаннями минулих років, особам які не перебувають в трудових відносинах з ГУМВС України у Луганській області можливо лише за відповідним рішенням суду».

Таким чином, позивачу мали нарахувати та сплатити в 2014 році:

- в червні - 3 000 гривень;

- в липні - 3 911 гривень 11 копійок;

- в серпні - 3 869гривень 69 копійок;

- в вересні - 4 335 гривень 49 копійок;

- в жовтні - 4 335 гривень 49 копійок;

- в листопаді - 8 486 гривень 65 копійок; //

- грудні - 4 947 гривень 25 копійок;

а всього на загальну суму 32 885 гривень 68 копійок.

Після звернення до ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області щодо нарахування та виплати винагороди за участь в АТО за період з 12.06.2014 по 01.01.2015 позивачу було відмовлено, тому гадаю, що маю право на отримання від відповідача інфляційних нарахувань і 3% річних за період з 12.06.2014 по 31.12.2015.

У відповідності до ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Отже, якщо мені не була нарахована та виплачена винагорода за участь в АТО, то кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Сума інфляції розраховується по формулі: сума боргу х % інфляції - сума боргу.

Розрахунок мною проведений на підставі довідки державної служби статистики від 08.02.2016 року № 49-25/014 про індекс інфляції за період з червня 2014 до 31 грудня 2015 року.

Таким чином, боржник повинен повернути позивачу винагороду за участь в АТО за період з 12.06.2014 по 01.01.2015 у сумі 32 885,68 грн., інфляційні нарахування в сумі 19 659,91 грн. та три проценти річних за період 12.06.2014 по 01.01.2016 - 2 169,35 грн., а всього на загальну суму 54 714,94 грн.

Позивач у судовому засіданні 24.03.2016 свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Позивач у судове засідання 11.04.2016 не прибув, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник першого відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, просив суд розгляд справи проводити без його участі.

24.03.2016 представником ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області надано письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що згідно наказу АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерирористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 12.06.2014.

Наказом АТЦ при СБУ від 29.10.2015 № 302 позивач був виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерирористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 30.09.2015.

В свою чергу виплати винагороди за участь в АТО у 2014 році була передбачена постановою КМУ від 4 червня 2014 р. № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

На виконання цієї постанови МВС України було розроблено наказ від 23.07.2014 № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно- технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України (зареєстрований в МЮУ 08.08.2014 № 939/25716).

Відповідно до цього наказу зазначається, виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів витих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Таким чином винагорода за участь в АТО повинна виплачуватись саме за кількість днів в яких особа приймає безпосередню участь в антитерористичній операції.

Також позивач просить стягнути винагороду за участь АТО за червень 2014 року у розмірі 3000 грн.

В свою чергу відповідно до довідки від 21.03.2016 р. (наказ Старобільського РВ УМВС №14 від 12.06.2014 р. «Про надання відпусток»), зазначаємо, що позивач перебував у відпустці з 09.06.2014-07.07.2014 р.

Тобто в цей час позивач участь в АТО не приймав, а тому винагорода за АТО не належить до нарахуванню та сплати.

Відомості, щодо початку ліквідації Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області були внесені 09.11.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців. Відповідно до цих відомостей зазначено, що строк заявлення вимог до відповідача встановлений до 19.01.2016, який сплинув. На підставі викладеного, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представники ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, Головного управління Національної поліції в Луганській області, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, надали клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється компетенція адміністративних судів.

Згідно із пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу ".

Згідно з вимогами статті 9 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Законодавець урегулював питання, пов'язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними законами, до яких, зокрема, відноситься і Закон України "Про міліцію ".

Статтею 18 Закону України "Про міліцію", встановлено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про міліцію " № 565-ХІІ від 20.12.1990, Положенням про проходження служби рядовим і начальницькім складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, проходив службу в органах внутрішніх справ з 11.07.1997 по 30.09.2015.

Згідно наказу Головного управління МВС України у Луганській області № 341 о/с від 30.09.2015 року ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за пунктом 64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у званні майора міліції, з 30.09.2015 року, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: двадцять два роки і шість днів, в пільговому обчисленні двадцять чотири роки сім місяців дванадцять днів (а. с. 16).

З 12.06.2014 по 30.09.2015 позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.06.2015 № ВДЗ/6426/А (а.с.15).

З вищенаведеного вбачається, що позивач дійсно брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Відповідно довідки від 21.03.2016 позивач в період з 09.06.2014 по 07.07.2014 перебував у відпустці, на лікарняному не перебував (а.с. 34).

З інформації, зазначеній в довідці, виданій Ліквідаційною комісією Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача у червні 2014 року становило - 3 752,03 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення - 2000,00 грн.; у липні 2014 року - 3911,11 грн.; у серпні 2014 року - 3 869,69 грн; у вересні - 4 335,49 грн.; у жовтні - 4 335,49 грн.; у листопаді - 4 386,65 грн.; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 4100,00 грн., у грудні - 4 947,25 грн. (а.с.18).

Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до інформації, зазначеній в наказі Міністерства внутрішніх справ від 30.10.2015 №1325 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", зі змінами внесеними наказом від 24.11.2015 № 1503, утворено ліквідаційну комісію Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, яка є відповідно правонаступником Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області (а.с.44-50).

Відповідно до відповіді на заяву ОСОБА_1 від 02.02.2016 №642/111/43-2016 здійснювати виплати в поточному році за зобов'язаннями минулих років, особам які не перебувають в трудових відносинах з ГУМВС України в Луганській області можливо лише за відповідним рішенням суду (а.с.17).

Суд не погоджується з даними висновками з наступних підстав.

Відповідно до п.2 наказу від 23.07.2014 №719 "Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України".

Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон № 565-XII) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (діючої на момент виникнення спірних правовідносин) за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ № 158 та Наказу МВС України № 719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Згідно довідки Ліквідаційної комісією Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, ОСОБА_1 у червні 2014 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 3 752,03 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення - 2000,00 грн.; у липні 2014 року - 3911,11 грн.; у серпні 2014 року - 3 869,69 грн; у вересні - 4 335,49 грн.; у жовтні - 4 335,49 грн.; у листопаді - 4 386,65 грн.; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 4100,00 грн., у грудні - 4 947,25 грн. (а.с.18).

Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Враховуючи, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 25.06.2015 № 176 та довідки від 30.06.2015 № ВДЗ/6426/А позивача залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області з 12.06.2014, а відповідно до наказу від 29.10.2015 №302 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередньо участь в АТО 30.09.2015, то винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись за весь вказаний період.

Однак, згідно довідки від 21.03.2016 позивач в період з 09.06.2014 по 07.07.2014 перебував у відпустці, на лікарняному не перебував.

Щодо нарахування винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в листопаді 2014 року позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб " та п. 3 наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до додатку 26 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб " матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення до додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не відносяться.

Оскільки позивачу в листопаді 2014 року сплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 4100,00 грн. та дана допомога не входить до місячного грошового забезпечення, тому дані кошти не повинні входити до складу винагороди, яка нараховується та сплачується за участь в антитерористичній операції.

Таким чином, відповідачем неправомірно не нараховано та несплачено позивачу винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції у липні 2014 року - 3911,11 грн.; у серпні 2014 року - 3 869,69 грн; у вересні - 4 335,49 грн.; у жовтні - 4 335,49 грн.; у листопаді - 4 386,65 грн.; у грудні - 4 947,25 грн., а всього - 25 785,68 грн.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за 2014 рік є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційні нарахування в сумі 19 659.91 гривень, та три проценти річних за період 12.06.2014 по 01.01.2016 - 2 169,5 грн з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України, не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Посилання позивача на норми ЦК України стосується зобов'язального права, проте в даному випадку позивач та відповідач не є сторонами у зобов'язанні в розумінні ЦК України.

Між сторонами по справі виник публічно-правовий спір з приводу проходження позивачем публічної служби, тому посилання позивача на ст. 625 ЦК України є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання про судові витрати не вирішується у зв'язку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області про визнання відмови неправомірною, стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції з інфляційними нарахуваннями та 3% річних задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову голови ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області у обчисленні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менше ніж 3000,00 грн у розрахунку на місяць, за період з 12.06.2014 по 01.01.2015.

Стягнути з ліквідаційної комісії Старобільського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на користь ОСОБА_1, за період з липня по грудень 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, у розрахунку на місяць, а саме: за липень 2014 року 3 911,11 грн.(три тисячі дев'ятсот одинадцять гривень 11 коп.); за серпень 2014 року 3 869,69 грн.(три тисячі вісімсот шістдесят дев'ять гривень 69 коп.); за вересень 2014 року 4 335, 49 грн.(чотири тисячі триста тридцять п'ять гривень 49 коп.); за жовтень 2014 року - 4 335,49 грн. (чотири тисячі триста тридцять п'ять гривень 49 коп.); за листопад 2014 року - 4 386,65 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят шість гривень 65 коп.); за грудень 2016 року - 4 947,25 грн. (чотири тисячі дев'ятсот сорок сім гривень 25 коп.)., всього 25785,68 грн. (двадцять п'ять тисяч сімсот вісімдесят п'ять грн.. 68 коп.)

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 13 квітня 2016 року.

Суддя Т.І. Ковальова