Справа № 2-а/1570/5381/11
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а/1570/5381/11

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

30 листопада 2011 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

при секретарі - Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Південної митниці про зобов'язання надати позивачу автомобіль марки LINKOLN TOWN CAR, 2003 року випуску, для відповідального зберігання на строк необхідний для судового провадження,

в с т а н о в и л а:

В липні 2011 року, позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Південної митниці, про зобов'язання надати позивачу автомобіль марки LINKOLN TOWN CAR, 2003 року випуску, для відповідального зберігання на строк необхідний для судового провадження.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у відповідача відсутні правові підстави для перешкоджання в отримані належного йому транспортного засобу з вантажного митного комплексу на зберігання до завершення усіх судових процедур.

Представник відповідача позов не визнав, та просив у його задоволенні відмовити, вказавши на те, що відповідно до вимог ст.40 Митного кодексу України митне оформлення транспортного засобу позивача не завершено та він не звертався до митного органу із заявою про своє бажання зворотно вивезти належний йому транспортний засіб за межі митної території України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповним зясуванням обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України від 08.12.2010 року Серія КМ №688761.

26.10.2010 року позивачем, у зв'язку із переїздом на постійне місце проживання, був ввезений в Україну в режимі тимчасового ввезення, належний йому транспортний засіб автомобіль марки LINKOLN TOWN CAR, 2003 року випуску.

23.05.2011 року позивачем була подана заява митному органу про зміну режиму ввезення та подана ввізна митна декларація №500000014.2011.100143 для здійснення пільгового митного оформлення за ч.2 ст.8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України».

З цієї дати позивач передав транспортний засіб для здійснення митного оформлення, якій був розміщений на вантажному митному комплексі ОСОБА_6 ПАТ «ЗАТ»м.Іллічівськ, на підставі договору про надання послуг від 12.05.2011 року №19.

24.05.2011 року позивачу була видана картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску №500000014/1/00014 з мотиву відсутності підстав для здійснення митного оформлення транспортного засобу та роз'яснено позивачу, що він має право подати нову ВМД зі сплатою всіх необхідних зборів та податків або зворотне вивезти транспортний засіб за межі митної території України.

07.06.2011 року позивач звернувся із заявою на адресу Південної митниці про видачу йому транспортного засобу на зберігання без проведення митного оформлення транспортного засобу до закінчення судових процедур.

Південна митниця в відповіді від 23.06.2011 року за №19/28-03/8839 відмовила позивачу у видачі транспортного засобу з огляду на те, що відповідно до приписів ст.40 Митного кодексу України, видача транспортних засобів із зони митного оформлення, можлива лише після визначення позивачем режиму митного оформлення та закінчення митного оформлення.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позову виходив з того, що Південною митницею відмовлено позивачу в пільговому митному оформлені його транспортного засобу та поставлено в картці відмови умови, за яких позивач мав би отримати транспортний засіб: або вивезти транспортний засіб за межі митної території України, або ж подати нову декларацію зі сплатою передбачених законом податків та зборів. Враховуючи, що жодна зі вказаних вимог законодавства позивачем не була виконана, не була подана нова ВМД та не подана заява про отримання транспортного засобу для зворотного вивозу за межі митної території України, суд вказав, що митний орган повинен був діяти згідно положень ст.166 МК України, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

За нормами ст.166 Митного кодексу України обов'язковій передачі митному органу для зберігання підлягають товари: 1) не пропущені під час ввезення на митну територію України внаслідок установлених законом заборон чи обмежень на їх ввезення в Україну або транзит через територію України і не вивезені з території України в день їх ввезення; 2) що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають обкладенню податками і зборами, якщо вони не сплачені; 3) які до закінчення строків тимчасового зберігання підприємствами, встановлених частинами першою - третьою статті 108 цього Кодексу, не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму; 4) які заявлені у режим відмови на користь держави відповідно до статті 246 цього Кодексу.

Товари, які підлягають обов'язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей), зберігаються на складах митних органів.

Відповідно до п.3 р. ІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженого Наказом Державної митної служби від 17.11.2005 р. за № 1118, митний контроль і митне оформлення ТЗ здійснюються в зонах митного контролю. Переміщення ТЗ у зону митного контролю і за її межі можливе тільки з дозволу повноваженої посадової особи митного органу. Не допускається перебування в зоні митного контролю ТЗ, митне оформлення яких завершено. Також, відповідно до вказаних правил, транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами для вільного обігу, перебувають під митним контролем з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі Посвідчення про реєстрацію транспортного засобу у реєстраційних органах МВС України.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2011 р. позивачу було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску №500000014/1/00014 та зазначено про відсутність підстав для здійснення митного оформлення транспортного засобу та роз'яснено, що він має право подати нову ВМД зі сплатою всіх необхідних зборів та податків або зворотне вивезти транспортний засіб за межі митної території України.

Однак, позивачем вказані вимоги митного органу не виконано та направлено заяву на адресу Південної митниці про видачу йому транспортного засобу на зберігання без проведення митного оформлення транспортного засобу до закінчення судових процедур.

Посилаючись на рішення Одеського окружного адміністративного суду №2а/1570/4199/2011 від 30.06.2011 р., яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано протиправною та скасовано картку відмови від 24.05.2011 року №500000014/1/00014 та зобов'язано митний орган здійснити пільгове митне оформлення автотранспортного засобу позивача із застосуванням пільг, передбачених ч.2 статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України», позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання повноважних осіб відповідача надати автомобіль для відповідального зберігання на строк необхідний для судового провадження.

За положеннями ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з аналізу наведених правових норм та зазначених обставин справи, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що транспортний засіб позивача правомірно був розміщений митним органом на вантажному митному комплексі, на підставі договору про надання послуг, та на день розгляду справи в суді першої інстанції були відсутні будь-які правові підстави для його видачі позивачу, в тому числі на відповідальне зберігання до закінчення судових процедур.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що апелянтом не наведено жодної правової підстави, яка надавала б позивачу право на отримання транспортного засобу, що знаходиться під митним контролем на вантажному митному комплексі до завершення його митного оформлення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо доповнення та уточнення апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч.1 ст.193 КАС України (в редакції від 08.09.2011 р.) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Крім того, викладені в доповненій та уточненій апеляційній скарзі вимоги не були заявлені в суді першої інстанції, за нормами ч.1, ч.4 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволення позову, а висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 грудня 2011 року.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_7

Суддя:/підпис/ОСОБА_8

Суддя:/підпис/ОСОБА_1