Справа № 804/3214/13-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2016 р. м. Київ К/800/39656/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року

у справі №804/3214/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - Інспекція), в якому просив:

- визнати протиправними дії Інспекції щодо визнання правочинів, здійснених ФОП ОСОБА_3 з постачальником ТОВ «ГРОС СЕРВІС» та покупцем ВАТ «Донецькобленерго» такими, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що знайшло своє відображення та зафіксовано в акті від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2009 по 31.12.2011;

- визнати протиправними дії Інспекції по виключенню з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ФОП ОСОБА_3 у податкових деклараціях, що було здійснено відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2009 по 31.12.2011, зокрема, коригування показників ФОП ОСОБА_3 по взаємовідносинам з наступними контрагентами, а саме: ТОВ «ГРОС СЕРВІС» - зменшення податкового кредиту за II квартал 2010 року на суму 57040,00 грн.; ВАТ «Донецькобленерго» - зменшення податкових зобов'язань за II квартал 2010 року на суму 57040,00 грн.

- зобов'язати Інспекцію розглянути питання щодо поновлення в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, які ФОП ОСОБА_3 включив до податкових декларацій з ПДВ, що були відкориговані відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2009 по 31.12.2011, зокрема, коригування показників ФОП ОСОБА_3 по взаємовідносинам з наступними контрагентами, а саме: ТОВ «ГРОС СЕРВІС» - зменшення податкового кредиту за II квартал 2010року на суму 57040,00 грн.; ВАТ «Донецькобленерго» - зменшення податкових зобов'язань за II квартал 2010року на суму 57040,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року апеляційну скаргу задоволено частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними дій Інспекції по виключенню з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ФОП ОСОБА_3 у податкових деклараціях, що було здійснено відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1 та в частині відмови в задоволенні позову про зобов'язання Інспекції розглянути питання щодо поновлення в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, які ФОП ОСОБА_3 включив до податкових декларацій з ПДВ, що були відкориговані відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1.

Позов в цій частині задоволено.

Визнано протиправними дії Інспекції по виключенню з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ФОП ОСОБА_3 у податкових деклараціях, що було здійснено відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1.

Зобов'язано Інспекцію розглянути питання щодо поновлення в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показники сум податкового кредиту та податкових зобов'язань, які ФОП ОСОБА_3 включив до податкових декларацій з ПДВ, що були відкориговані відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82, з урахуванням статті 191 Податкового кодексу України та згідно наказу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 23.08.2012 року №455 та плану-графіку проведення планових перевірок суб'єктів господарювання була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_3 проінформований письмовим повідомленням від 23 серпня 2012 року №84 з копією наказу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби від 23.08.2012 року №455, які направлено 25 серпня 2012 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Направлення на перевірку від 10 вересня 2012 року № 323 пред'явлено ФОП ОСОБА_3 10.09.2012 року.

Копію наказу відповідача від 21 вересня 2012 року №555 вручено під підпис уповноваженій особі платника податків ОСОБА_4 21 вересня 2012 року. Перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_3

За результатами проведеної перевірки складений акт від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1 «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції фактично виходив із недоведеності позивачем обставин, що спростовують висновки Інспекції, викладені в акті перевірки. Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено обставин коригування показників податкової звітності у електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України».

Задовольняючи позов в частині визнання протиправними дій Інспекції по виключенню з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показників податкового обліку та в частині зобов'язання Інспекції розглянути питання щодо поновлення в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» таких показників, що були відкориговані відповідачем на підставі висновків акта від 05 жовтня 2012 року №1109/17-2/НОМЕР_1, суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки про правильність (або недостовірність) задекларованих платником податків даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних можуть бути зроблені податковим органом після визначення податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, зробленими з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, а відтак оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень та обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК).

У пункті 61.1 статті 61 ПК визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків та податкових агентів: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо в строки, передбачені цим Кодексом.

Статтею 74 ПК установлено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1 цієї статті); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2 згаданої статті).

За змістом позиції Верховного Суду України, що висловлений у справі № 21-511а14, постанову в якій ухвалено 9 грудня 2014 року, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків а, такий акт відповідно, не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

За таких обставин дії контролюючого органу стосовно внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків із збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Водночас суди першої та апеляційної інстанції зазначеному оцінки не надали та не перевірили чи оскаржувані дії позивача щодо внесення змін до автоматизованих систем порушують права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постановах від 3 та 4 листопада 2015 року (справи №№ 21-99а15, 21-2261а15 відповідно).

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та(або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядок та строки, передбаченні статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Судді О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев
Н.Є.Маринчак