Справа № 524/11143/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Київ К/800/19807/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Ситникова О.Ф., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2004 рік за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині неповідомлення про наявне в неї право на отримання матеріальної допомоги згідно колективного договору за 2003-2005 роки;

зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2004 рік.

Посилалася на те, що право на отримання матеріальної допомоги дізналася лише в 2014 році, тому просить поновити порушене право шляхом виплати коштів.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2015 року, залишеною без змін Харківським апеляційним адміністративним судом від 7 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що виплата матеріальної допомоги носить обов'язковий характер.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулюються Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Відповідно до положень цього нормативного акту, зокрема частин другої, сьомої статті 33, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 24 жовтня 1996 р. N 1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» (далі - постанова КМУ № 1295). Згідно із підпунктом «г» пункту 4 якої, надано право сільським, селищним, міським головам, головам районних у містах, районних, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, керівникам їх виконавчих органів у межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працюючих надавати працівникам апарату органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів матеріальну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку.

За умовами, викладеними у пункті 5.3 Колективного договору на 2003-2005 роки, прийнятого на загальних зборах профспілкового комітету Автозаводського райвиконкому 14.05.2003 року, визначено, що при наявності коштів адміністрація зобов'язується надавати матеріальну допомогу працюючим у розмірі середньомісячної заробітної плати на вирішення соціально-побутових проблем.

Виходячи зі змісту вище згаданих нормативних актів, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є обов'язковою виплатою, а виплачується лише за рішенням керівника відповідного органу та за наявністю коштів на зазначені виплати.

Аналогічні вимоги наведені і в постанові Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», на яку посилаються суди.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, бюджетом Автозаводського району м. Кременчука на 2004 рік кошти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань працівникам всіх бюджетних установ, в тому числі виконавчого комітету Автозаводського районного комітету Автозаводської ради м. Кременчука, не передбачалося у зв'язку з відсутністю коштів.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Аналізуючи вище згадані норми та умови Колективного договору, прийнятого на загальних зборах профспілкового комітету Автозаводського райвиконкому від 14.05.2003 року, можна зробити висновок, що виплата матеріальної допомоги на соціально-побутові проблеми носить не обов'язків характер, а залежить від наявності фінансування.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

О.Ф. Ситников

І.В. Штульман