Справа № 521/9557/13-а
Суддя: Маркарова С. В.
Дата ухвалення: 2016-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Справа №521/9557/13-а
Номер провадження №2а/521/10/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Славової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 міської ради про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи Департамент комунальної власності ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення ОСОБА_2 міської ради від 20.04.2004 року,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2013 року ОСОБА_3 в порядку КАС України звернувся із вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради від 20.04.2004 року № 2543-XXIV.

Ухвалою суду по справі відкрито провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що за вищевказаним рішенням його братові ОСОБА_4 була безкоштовно передана у приватну власність земельна ділянка площею 434 кв. м. за адресою: м.Одеса, вул. Зернова, 20 А.

Позивач стверджував, що при складанні розмірів і границь земельної ділянки з вини ОСОБА_2 міської ради були допущені суттєві неточності у розмірі земельної ділянки, внаслідок чого ОСОБА_4 була приватизована і значна частина земельної ділянки позивача, яка на час розгляду справи складає на 40,5 кв.м. менше, ніж була в його фактичному користуванні.

Враховуючи викладене, позивач просив його вимоги до ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради від 20.04.2004 року № 2543-XXIV «Про затвердження технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0434 га гр. ОСОБА_4 за адресою: м.Одеса, вул. Зернова, 20 а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада позов не визнала, окрім того, її представником заявлено клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 статті 157 КАС України.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 міська рада послалась на неможливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Представник ОСОБА_2 міської радив судовому засіданні клопотання підтримав та вважав, що позивач ОСОБА_3 не наділений правом на оскарження акту індивідуальної дії, яким є оскаржуване рішення ОСОБА_2 міської ради, що узгоджується із Висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 24.02.2015 року (справа №21-34а15 ) та від 11.11.2015 року (справа 2а-2885/12/1470). Окрім того, представник відповідача стверджував, що даний спір пов'язаний із порушення цивільних прав позивача як землекористувача земельної ділянки за спірною адресою.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Представник третьої особи - Департаменту комунальної власності ОСОБА_2 міської радив судовому засіданні вважав, що клопотання відповідача є обґрунтованим.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 в судовому вважав, що клопотання підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, думку учасників адміністративного процесі, суд вважає, що клопотання ОСОБА_2 міської ради про закриття провадження у справі в порядку п.1 ч. 1 ст. 157 КАСУкраїни підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Судом встановлено, що рішення ОСОБА_2 міської ради від 20.04.2004 року «Про затвердження технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0434 га гр.ОСОБА_4 за адресою: м.Одеса, вул.Зернова, 20 а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» № 2543-XXIV, зокрема, затверджена технічна документація з інвентаризації земельної ділянки, із земель житлової та громадської забудови міста, раніше наданих у користування ОСОБА_4 безоплатно передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0434 га гр. ОСОБА_4 за адресою: м.Одеса, вул.Зернова, 20 а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

21.11.2005 року ОСОБА_4 на підставі вищевказаного рішення був отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №295242.

Державний акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 98.

ОСОБА_3 як користувач суміжної земельної вважав, що спірне рішення ОСОБА_2 міської ради є протиправним, оскільки ОСОБА_2 міською радою були допущені суттєві неточності у розмірі земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_4, в наслідок чого останнім була приватизована і значна частина земельної ділянки позивача, яка на час розгляду справи складає на 40, 5 кв.м. менше, ніж було в його фактичному користуванні.

Так, за змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, субєктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення субєктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Зазначене узгоджується із статтею 171 КАС України, за частиною другою якої право оскаржити нормативно-правовий акт (правовий акт індивідуальної дій) мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Правовим актом індивідуальної дії в сенсі КАС України є рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Як зазначив Конституційний Суд України за своєю природою ненормативні правові акти, встановлюють конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Зі змісту регулювання, визначеного КАС України вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має право особа, якої він стосується.

ОСОБА_3 оспорює рішення ОСОБА_2 міської ради, яке є правовим актом індивідуальної дії.

Таке рішення породжує права й обовязки тільки тих субєктів, яким його адресовано.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регуляторного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім ОСОБА_2 міської ради та власника земельної ділянки ОСОБА_4В.), в тому числі і у позивача прав та обовязків у звязку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто, права на звернення із цим адміністративним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Верховний Суд України дійшов висновку, що в разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність у даному випадку про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0434 га гр.ОСОБА_4 за адресою: м.Одеса, вул. Зернова, 20 а для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оскарження правомірності придбання фізичною або юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає суперечка про цивільне право.

Про це йдеться в Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 9.02.2016 року №21-5465а15.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 4.11.2015 року ( справа №21-3296а15 ).

Окрім того, при вирішенні клопотання ОСОБА_2 міської ради про закриття провадження у справі суд враховує і Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», за якою земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Суд який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України закриває провадження у справі.

Визначивши в процесі розгляду справи зміст позовних вимог, предмет позову та його підстави з метою зясування наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, правильного застосування матеріальної норми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю в порядку п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України .

Інших підстав для розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, визначених ст.17 КАС України не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 міської ради про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи Департамент комунальної власності ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення ОСОБА_2 міської ради від 20.04.2004 року закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С.В. Маркарова

Ї