Справа № 818/300/16
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. Справа №818/300/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гордієнко Є.Є.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідча ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Спільне українсько-білоруське підприємство "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому просить:

- визнати бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області щодо невчинення дій спрямованих на повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобовязань в розмірі 1 001 632,00 грн. протиправною;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області підготувати та надати на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області висновок про повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобовязань в розмірі 1 001 632,0,0 грн. шляхом перерахування вказаних сум зобовязань за наступними реквізитами: отримувач - СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ, , р/р 8 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" у м. Києві, МФО 380805.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 06 лютого 2016 року Спільне українсько-білоруське підприємство "Укртехносинтез" подало до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної Фіскальної служби України в Сумській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік. У рядку 04 Декларації Позивачем був вказаний обєкт оподаткування у звітному періоді в розмірі - 939 041,00 грн., у зв'язку з чим податок на прибуток, за звітний (податковий) період склав 5 102 908,00 грн." (рядок 17 Декларації), з яких: - 4 101 276,00 грн. податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року, та - 1 001 632,00 грн. податок на прибуток нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (за 9 місяців 2015 року) (рядок 19 Декларації).

Таким чином, позивач зазначає, що у нього виникло право на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами роботи в 2015 році у розмірі 5 102 908,00 грн. (рядок 16 ЗП Декларації), з яких: 1 001 632,00 грн. - сума зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами останнього (звітного) податкового періоду та 4 101 276,00 грн. - сума зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами попереднього звітного періоду поточного року (9 місяців 2015 року).

У зв'язку з наявним правом на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами останнього (звітного) податкового періоду, позивачем разом з Декларацією було подано відповідачу Додаток ЗП до рядка 16 Декларації, в якій зазначено суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1. п. 57 Податкового кодексу України "5 102 908,00 грн." (рядок №16.1 додатку до Декларації).

У зв'язку з тим, що позивачем в податковій декларації за 9 місяців 2015 року було вказано про отримання збитку у вказаному звітному (податковому) періоді, враховуючи приписи пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла в періоді сплати авансових внесків), він має право не сплачувати авансові внески з податку на прибуток в період з грудня звітного (податкового) року та з січня по травень наступного звітного (податкового) року.

На думку позивача, оскільки в рядку 16 Декларації позивачем визначено розмір податку на прибуток за звітний (податковий) період (2015 рік) в сумі 5 102 908,00 грн.", ураховуючи факт сплати вказаної суми у вигляді авансових внесків з податку на прибуток, що підтверджується відповідними платіжними документами, грошові кошти в розмірі 5 102 908,00 грн. є надміру сплаченими грошовими зобовязаннями, у зв'язку з чим підлягають поверненню в порядку, визначеному статтею 43 Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу ч. 43.1-43.4 статті 43 Податкового кодексу України, для повернення надміру сплачених коштів платником податків має бути виконано дві обовязкові вимоги, по-перше відсутність у платника податків податкового боргу, а по друге, подання таким платником податків заяви, оформленої в довільній формі.

На виконання вимог Податкового кодексу України, позивач 11 лютого 2016 року надав відповідачу заяву №17, у якій, посилаючись на наявність надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток за підсумками Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, просив відповідача повернути суму надміру сплачених коштів в розмірі 1 001 632,00 грн. шляхом перерахування такої суми на розрахунковий рахунок позивача в банку.

Позивачем була заявлена сума до повернення в розмірі 1 001 632,00 грн. з належних до повернення 5 102 908,00 грн. у зв'язку з тим, що питання про повернення іншої частини грошових коштів в розмірі 4 101 276,00 грн. вирішується між сторонами окремо і є предметом спору у справі № 818/3938/15.

Не зважаючи на приписи частини 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, відповідач не вчинив дії, спрямовані на повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобовязань, натомість 01 березня 2016 року відповідач направив на адресу позивача лист № 9883/18-19-20-02- 45 в якому, посилаючись на Наказ ГУ ДФС у Сумській області "Про індикативні показники доходів на листопад 2015 року" №31 від 16.01.2016 року, зазначив що повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобовязань за податками здійснюється за попереднім інформуванням Координаційно-моніторингового департаменту.

З моменту отримання позивачем даного листа відповідача до дати подачі адміністративного позову, грошові кошти в розмірі 1 001 632,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у заяві №17 від 11.02.2016 року, не надходили, що свідчить про бездіяльність відповідача, яка полягає в залишенні відповідачем заяви позивача від 11.02.2016 року про повернення надміру сплачених коштів без виконання.

Позивач вважає, що така бездіяльність є протиправною, оскільки стаття 43 Податкового кодексу України встановлює граничні строки вчинення відповідачем дій, спрямованих на повернення позивачу надміру сплачених коштів, а будь-які посилання відповідача на наявність внутрішніх розпорядчих документів (розпоряджень наказів, тощо) не можуть змінювати встановлені вказаною статтею строки, або взагалі бути підставою для не вчинення останнім дій, обовязковість яких встановлена законом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши доводи представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року Спільне українсько-білоруське підприємство "Укртехносинтез" подало до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної Фіскальної служби України в Сумській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік. У рядку 04 Декларації позивачем вказано обєкт оподаткування у звітному періоді в розмірі - 939 041,00 грн., у зв'язку з чим податок на прибуток, за звітний (податковий) період склав 5 102 908,00 грн." (рядок 17 Декларації), з яких: - 4 101 276,00 грн. податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року, та - 1 001 632,00 грн. податок на прибуток нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (за 9 місяців 2015 року) (рядок 19 Декларації) (а.с. 6-7).

Також, позивачем разом з Декларацією було подано відповідачу Додаток ЗП до рядка 16 Декларації, в якій зазначено суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1. п. 57 Податкового кодексу України "5 102 908,00 грн." (рядок №16.1 додатку до Декларації) (а.с. 8).

11 лютого 2016 року позивачем подано до ДПІ у м. Сумах заяву №17, у якій, посилаючись на наявність надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток за підсумками Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, просив відповідача повернути суму надміру сплачених коштів в розмірі 1 001 632,00 грн. шляхом перерахування такої суми на розрахунковий рахунок позивача в банку (а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов до висновку, що відповідач не вчинив дії, спрямовані на повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобовязань, тим самим допустив протиправну бездіяльність.

Суд зазначає, що відповідно ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно п.п. 3-5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.13 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.13 р. за № 1650/24182, який набрав чинності 15.10.13 р., повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Адміністрування податків і зборів (обов'язкових платежів) визначено розділом II Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 40.1 ст. 40 ПК України цей розділ визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі І цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи.

В ст. 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно п. 43.2 ст. 43 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків банківського рахунку. Згідно із п. 43.4 ст. 43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Матеріалами справи підтверджено та це не заперечувалося відповідачем по справі, що позивач подав заяву в якій, посилаючись на наявність надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток просив відповідача повернути суму надміру сплачених коштів шляхом перерахування такої суми на розрахунковий рахунок позивача в банку.

Разом з тим, відповідач направив листа за № 9883/18-19-20-02-45 від 01.03.16 р., в якому, посилаючись на наказ ГУ ДФС у Сумській області № 31 від 16.01.16 р. Про індикативні показники доходів на 1 квартал 2016 року, зазначив, що повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобовязань за податками здійснюється за попереднім інформуванням Координаційно-моніторингового департаменту (а.с. 10).

Суд зазначає, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Оскільки відповідач в порушенням вимог п. 43.5 ст. 43 ПК України не вчинив жодних дій щодо підготовки висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача при розгляді заяв позивача про повернення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 2756 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у м. Сумах .

Крім того, згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на правову допомогу.

Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що обовязковою умовою для присудження судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат та їх належне документальне підтвердження.

Проте, в даному випадку, в якості підтвердження здійснення витрат на правову допомогу позивачем були надані: додаток до договору про надання правової допомоги №2-2016 від 01.03.2016 рахунок на оплату №6 від 10.03.2016 та виписка із банку про перерахування коштів (а.с. 22-23, 27).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, документальним підтвердженням здійснення витрат на правову допомогу є наявність належним чином складених первинних документів, які відображають суть господарської операції по наданню юридичних послуг та підтверджують її фактичне здійснення.

Натомість позивачем не надано жодних документів які б підтверджували кількість годин на складання адміністративного позову та надання правової допомоги по справі позивачу.

Надані представником позивача документи не можуть вважатись належним чином складеними первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції по наданню юридичних послуг, оскільки не надано жодного документу, який містить зміст та обсяг господарської операції, визначений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Разом із тим, слід зазначити, що частиною 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи, зокрема журналів судових засідань від 06.04.2016 та 14.04.2016, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1, який надавав правову допомогу позивачу, витратив на участь в судових засіданнях 0 год. 17 хв. 54 с. робочого часу, при цьому, розмір мінімальної заробітної плати у 2016 році становить 1378,00 грн., а тому підлягає відшкодуванню 164,44 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу за фактично відпрацьований робочий час за участь в судовому засіданні у загальному розмірі 164,44 грн.

З огляду на те, що позивачем не надано суду належного документального підтвердження здійснення інших витрат на правову допомогу, решта суми витрат, повязаних із наданням правової допомоги, є необґрунтованою та не може бути стягнута з відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

При цьому, Європейський суд з прав людини не визнає встановлення обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу на рівні національного законодавства держави. Так, у справі "Кьоніг проти Німеччини" від 10 березня 1980 року (підпункт 3 пункту 25) Європейський суд з прав людини встановив, що обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу, передбачене національним законодавством держави-відповідача, не повинне братися судом до уваги під час вирішення питання про суму такого відшкодування

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Також у рішенні "ОСОБА_4 проти Сполученого Королівства" від 6 листопада 1980 року Європейський суд з прав людини вирішив, що потерпіла сторона має право на відшкодування витрат на правову допомогу незалежно від того, наскільки результативними були дії в рамках надання їй такої допомоги, адже до обов'язків юриста входить максимально повне представлення інтересів клієнта, і за такого підходу ніколи не можна з упевненістю передбачити значення тієї чи іншої юридичної дії, якщо вона, утім, не є очевидно марною чи позбавленою юридичної сили (пункт 28).

Отже, суд, проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що оскільки мінімальна заробітна плата з 01 січня 2016 року становить 1378 грн., а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи становить 551 грн. 20 коп., то понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 164,44 грн. підлягають стягненню з Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області щодо невчинення дій спрямованих на повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобовязань в розмірі 1 001 632,00 грн. протиправною.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області підготувати та надати на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області висновок про повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобовязань в розмірі 1 001 632,00 грн. шляхом перерахування вказаних сум зобовязань за наступними реквізитами: отримувач - СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ, , р/р 8 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" у м. Києві, МФО 380805.

Стягнути на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (40020, м. Суми, проспект Курський, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2, ) судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений 18.04.2016.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук