Справа № 802/159/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 квітня 2016 р. Справа № 802/159/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича,

представника позивача: Середенка М.М.,

представника відповідача 1: Дідур І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області (відповідач 1), головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. (відповідач 2)

про: визнання дій незаконними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із адміністративним позовом до Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області (відповідач 1), головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. (відповідач 2) про визнання дій незаконними та скасування рішень.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В., всупереч норм діючого законодавства, проведено позапланову перевірку ОСОБА_1 , при цьому, не ознайомивши останню з підставами проведення даної перевірки та фактично за його відсутності, оскільки у наказі №255 від 29.12.2015 року на проведення перевірки, окрім посилань на лист Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 24.12.2015 року, інших документів не містилось та позивачу не надавалось. Документи, на підставі яких проводилась перевірка, не відповідали вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 132 від 25.02.2013 року "Про затвердження Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб`єктами господарювання вимог земельного законодавства", зокрема, не зазначено суті порушення та відсутня згода центрального органу виконавчої влади на проведення такого заходу, оскаржуваний припис складений без участі позивача, а тому, на думку ОСОБА_1 , перевірка проводилась не у спосіб, передбачений законодавством, тому складений за її результатами протокол, на підставі якого винесено оскаржуваний припис Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області №000038/15 від 09.02.2015 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також позивач зазначає, що в приписі та протоколі державним інспектором визначено, що ОСОБА_1 самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0051 га, що знаходиться на території Бохоницької сільської ради Вінницького району та відноситься до земель оборони. Проте з яких саме підстав відповідач дійшов такого висновку не відомо, оскільки у наведених документах не відображені конкретні факти на підтвердження такого висновку. Так, відповідачем 2 не здійснювались заміри площі земельної ділянки в натурі, а лише використані розміри, які вказані в акті обстеження Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 05.03.2014 року.

У зв`язку з чим дії Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області та головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. щодо проведення перевірки, оформленої приписом є протиправними, такими, що прийняті в порушення вимог чинного законодавства України та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 та відповідач 2 у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію виклали у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи (вх.№3610 від 25.02.2016 року, а.с.34-37). Крім того пояснили, що головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. на підставі листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 24.12.2015 року видано наказ №255 від 29.12.2015 року щодо проведення позапланової перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства, за результатами винесено протокол про адміністративне правопорушення №000035/15 від 09.02.2016 року та оскаржуваний припис №000038/15 від 09.02.2016. Відповідачі вважають, що при виконанні службових обов`язків посадова особа Інспекції діяла у спосіб та у межах повноважень, наданих діючим законодавством, а виявлені порушення - самовільне зайняття позивачем земельної ділянки мало місце та відображені в протоколі та приписі, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Так, судом встановлено, що відповідно до листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України №4741 від 24.12.2015 року, який адресовано начальнику Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області у квартирно-експлуатаційному відділі м. Вінниці (далі - КЕВ м. Вінниці) проводиться перевірка щодо самовільного використання земель оборони України. Під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 без відповідної правової підстави використовує земельну ділянку площею 51,42 кв.м., на якій розташований двоповерховий гараж площею 36,72 кв.м. та пандус площею 14,7 кв.м. Вказана земельна ділянка за свої цільовим призначенням належить до земель оборони, має спеціальний статус відповідно до Державного акту на право постійного користування серія Б №000193, виданого 1978 року, входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 , яке належить Міністерству оборони України та перебуває на обліку у КЕВ м. Вінниці (а.с.14 зворот).

Враховуючи лист КЕВ м. Вінниці начальником Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області видано наказ №255 від 29.12.2015 року щодо проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 при використанні земельної ділянки площею 51,42 кв.м. із земель Міністерства оборони України на території військового містечка № НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_1 . Зазначена перевірка проводилась головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. (а.с.10).

На підставі вищезазначеного наказу головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. 13.01.2016 року у присутності спеціаліста-землевпорядника Бохоницької сільської ради Вінницького району ОСОБА_2 та заступника командира по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 проведено обстеження вказаної земельної ділянки.

Про проведення обстеження головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. ОСОБА_1 повідомила телефонним дзвінком, уже безпосередньо перебуваючи на вказані ділянці. У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що перебуває у відрядженні, тому він був відсутній при здійсненні обстеження.

Під час проведеного обстеження спеціалістом встановлено та задокументовано актом обстеження земельної ділянки від 13.01.2016 року №01/16, що гр. ОСОБА_4 використовує земельну ділянку із земель оборони на території Бохоницької сільської ради Вінницького району для обслуговування самовільно збудованої двоповерхової споруди (гаража) загальною площею 0,005142 га, із них: 0,003672 га - (6,8 м х 5,4 м) - площа гаража; 0,001470 га - (4,2 x 3,5 м) - пандус (а.с. 39).

За результатом обстеження земельної ділянки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.01.2016 року, у якому зазначено, що дана земельна ділянка використовується громадянином ОСОБА_5 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Вказаний факт та дії гр. ОСОБА_6 , відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", спеціаліст кваліфікувала як самовільне зайняття земельної ділянки, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.40). Крім того, 13.01.2016 р. на адресу позивача направлено листом повідомлення №04/16 про виклик його на 27.01.2016 р. на 10:00 для надання пояснень у зв`язку з виявленими порушеннями земельного законодавства (а.с.41). Однак, 27.01.2016 р. ОСОБА_4 у призначений час до інспекції не з`явився, а поштою надіслав письмове клопотання про перенесення зустрічі з державним інспектором на 09.02.2016 року, у зв`язку з тим, що перебуває у відрядженні з 27.01.2016 року по 29.01.2016 року в с.Александрешть, Ришканський район, Республіка Молдова.

09.02.2016 року інспектором у присутності ОСОБА_6 складений протокол про адміністративне правопорушення №000035/15, який позивачем отримано під підпис. У даному протоколі призначено час розгляду справи про адміністративне правопорушення громадянина ОСОБА_6 , а саме 16.02.2016 року о 10:00, в приміщенні Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області (а.с.42). Одночасно, гр. ОСОБА_7 вручено припис №000038/15 від 09.02.2016 року із вимогою про усунення порушень у 30-ти денний термін, який він також отримав під особистий підпис (а.с.43).

Не погоджуючись із виданням припису №000038/15 від 09.02.2016 року, наказу №255 від 29.12.2015 "Про проведення позапланової перевірки", діями відповідачів щодо недотримання порядку одержання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

В силу пункту 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, серед іншого, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов`язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до компетенції Держсільгоспінспекції України; отримувати в установленому законодавством порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держсільгоспінспекцію України завдань; звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства.

Згідно пункту 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства у Вінницькій області, зареєстрованого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 14.03.2012 року, номер запису 2005528 та затвердженого наказом Держсільгоспінспекції України №8-кт від 03.05.2012 року, Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області (далі - Держсільгоспінспекція) є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується.

Положеннями статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

За правилами частини 2 статті 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Так, підставами для винесення наказу №255 від 29.12.2015 року про проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 визначено ст.ст. 6, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та лист Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці.

Статтею 6 вказаного закону визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Однак, як уже зазначалось, Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, а Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується.

Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Із викладеного слідує висновок, що у Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області не було законних підстав для винесення наказу №255 від 29.12.2015 року про проведення позапланової перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що у спірних правовідносинах були відсутні обставини, викладені законодавцем у ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", позаяк письмова згода центрального органу виконавчої влади не була надана відповідачу відносно позапланового заходу контролю стосовно гр. ОСОБА_1 .

Згідно з п.3.4 Порядку №132 у разі якщо під час проведення позапланового заходу державні інспектори виявили інші порушення земельного законодавства, які не були зазначені у направленні на проведення планової/позапланової перевірки, про це складається окремий акт у довільній формі, який направляється інспекційним органом до Державної інспекції сільського господарства України для отримання згоди на проведення позапланового заходу.

Проте, за матеріалами справи судом встановлено, що у спірних правовідносинах відповідач згаданого акту не складав, до Державної інспекції сільського господарства України для отримання згоди на проведення позапланового заходу не надсилав, а прийняв рішення про проведення перевірки гр. ОСОБА_1 виключно на підставі листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці, хоча лист ні ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ні нормами п.3.2 Порядку №132 не віднесена до підстав для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Таким чином, обраний відповідачем у спірних правовідносинах спосіб реалізації владної управлінської функції прямо суперечить ч.2 ст.19 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", п.3.2 Порядку №132, бо був проведений за відсутності передбаченої законом підстави.

Крім того, суд враховує ту обставину, що позивач в розумінні ст. 50 Цивільного кодексу України, ст. 55 Господарського кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" не є суб`єктом господарювання, але в силу приписів ст. 8 Конституції України, ч.7 ст.9 КАС України суд не знаходить підстав для висновку про можливість реалізації органом влади відносно фізичної особи управлінської функції в іншому порядку, більш гіршому чи ускладненому для захисту прав і інтересів, порівняно із суб`єктом права - юридичною особою. Таким чином, суд доходить висновку, що і суб`єкт господарювання, і фізична особа - громадянин при реалізації суб`єктом владних повноважень управлінської функції в порядку Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" мають знаходитись в рівному правовому становищі, а відтак, процедура перевірки, запроваджена для суб`єктів господарювання, повинна бути поширена і на фізичних осіб. Проте, відповідач, як встановлено судом, наведеного правила у спірних правовідносинах не дотримався, а відтак, діяв поза межами закону та всупереч ч.3 ст.2 КАС України.

Також суд зазначає, що посилання представника позивача на постанову Верховного Суду України у справі №21-425а14 від 27.01.2015 року є безпідставним, адже у зазначеній постанові розглядається порядок проведення перевірок податковим органом, і не має жодного відношення до даної адміністративної справи.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 №255 від 29.12.2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання дій державного інспектора сільського господарства - головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. щодо винесення припису №000038/15 від 09.02.2016 року незаконними та скасувати припис №000038/15 від 09.02.2016 року, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Слід зауважити, що згідно із зазначеним терміном, вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування не приймав рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду).

Із пояснень відповідача 2 - головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. вбачається, що перевірка дотримання вимог земельного законодавства проводилась за місцезнаходженням земельної ділянки у розмірі 0,0051 га, яка розташована на території Бохоницької сільської ради (землі Міністерства оборони України на території військового містечка № НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 ). В акті обстеження земельної ділянки №01/16 від 13.01.2016 року інспектором зазначено, що площа земельної ділянки, на якій вчинено правопорушення, складає 0,0051 га. При цьому складений акт фіксує порушення позивачем самовільне зайняття земельної ділянки. Таке порушення передбачено ст.211 Земельного кодексу України, відповідно до якого громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за таке порушення.

Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Крім того, відповідачем 2 складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.01.2016 року. До вказаного акту додано схематичне зображення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0051 га та пояснила, що на місцевості вона керувалася схематичним зображенням, яке отримав від КЕВ в м. Вінниці, будь-яких вимірів на робила, оскільки Державна інспекція сільського господарства у Вінницькій області не має ліцензії на проведення таких вимірів.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, схематичні зображення, отримані від КЕВ м. Вінниці, та якими керувався відповідач щодо визначення порушення ОСОБА_1 дотримання земельного законодавства не можуть бути розцінені судом як належні докази, оскільки відповідачами не надано будь-яких документів із прив`язкою до місцевості, зазначенням меж та координат суміжних землекористувачів або кадастрових номерів, які б встановили факт того, що гараж ОСОБА_1 знаходиться безпосередньо на землях Міністерства України.

Окремо суд звертає увагу на наявність у матеріалах справи копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2015 року, яке засилене ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2015 року у справі №128/1238/15-ц за цивільним позовом КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, у яких, серед іншого, встановлено, що згідно акту на право користування землею, виданий Вінницькій КЕЧ району із загальної площі відведених земель станом на 1978 рік, неможливо достеменно встановити, що гараж ОСОБА_1 знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_1 в/ч НОМЕР_2 та відсутні докази про те, що спірна земельна ділянка, на якій ОСОБА_1 побудував гараж, перебуває на обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Міністерства оборони України (а.с. 23-26).

Також з метою об`єктивного з`ясування обставин справи, судом викликано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні свідка ОСОБА_2 попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосив Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих їй питань ОСОБА_2 пояснила, що працює спеціалістом-землевпорядником Бохоницької сільської ради Вінницького району та була присутня під час обстеження, перевірки і складання акту про обстеження земельної ділянки №01/16 від 13.01.2016 року, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.01.2016 року та підписувала зазначені акти. Також зазначила, що як спеціаліст може стверджувати, що гараж ОСОБА_1 знаходиться на території земель оборони та на ділянку, де знаходиться будівля у позивача немає правовстановлюючих документів. Під час перевірки технічної фіксації порушень не здійснювалось. На запитання головуючого судді щодо визначення меж військового містечка № НОМЕР_1 відповіла, що межі військового містечка точно не визначені та не внесені у Публічну кадастрову карту України.

У судовому засіданні свідка ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, встановлених ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Також свідок оголосив Присягу свідка, яка долучена до матеріалів справи.

По суті заданих йому питань ОСОБА_3 пояснив, що працює заступником командира ВЧ НОМЕР_2 по роботі з особовим складом, був запрошений на позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 при використанні земельної ділянки площею 0,0051 га. Так, у січні 2014 року Військовою службою правопорядку виявлено факт незаконного будівництва гаражу, який, як виявлось, спорудив ОСОБА_1 на земельній ділянці, що належить до земель оборони. Крім того, зазначив, що командування військової частини НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_1 будь-яких претензій з приводу місця будівництва гаража та експлуатації гаража до ОСОБА_1 не заявляє, однак зауважив, що цивільна людина не може будуватись на землях Міністерства оборони України без дозвільних документів.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуваний припис не містить чіткого способу усунення порушення, що суперечить вимогам до припису, передбаченими Порядком оформлення, вручення (надсилання) приписів у разі виявлення порушень земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 лютого 2013 року №104. Так, за змістом Порядку №104 і, зокрема, додатку №1 до нього, припис повинен містити, окрім суті порушення земельного законодавства із зазначенням місцезнаходження земельної ділянки, категорії земель та її цільового призначення, стану земельної ділянки, статей, їх частин, пунктів (підпунктів, абзаців) законів та інших нормативно-правових актів, (вимоги яких порушено), також і визначення заходів, які необхідно здійснити для припинення порушення земельного законодавства, усунення його наслідків, строк їх виконання по кожному із заходів. Однак, у оскаржуваному приписі такі заходи не вказані, позивача зобов`язано усунути порушення земельного законодавства, але відповідачем при цьому не розкрито, яким чином таке порушення усунути.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. щодо видачі припису №000038/15 від 09.02.2016 року протиправними є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що судом визнані дії інспектора протиправними щодо видачі припису №000038/15 від 09.02.2016 року, а тому і припис №000038/15 від 09.02.2016 року, винесений за результатами вказаних дій, підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені обставини і наведені мотиви, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача, а відповідачі - суб`єкти владних повноважень, у свою чергу, не довели правомірність своїх дій.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1102 грн. 20 коп., сплаченого за квитанціями №ПН4142 та №4151 від 15.02.2016 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_1 №255 від 29.12.2015 року.

Визнати дії головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області Чухно І.В. щодо видачі припису №000038/15 від 09.02.2016 року протиправними та скасувати припис №000038/15 від 09.02.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 (сорок) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна