Справа № 2-а-1365/11
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1365/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2011 року Суддя Обухівського районного суду

Київської області ОСОБА_1, розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що за віком має статус «Дитини війни» і відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має право на отримання щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з часу набрання чинності вищеназваного Закону. Оскільки відповідачем не виконуються вимоги Закону, просить визнати неправомірною його бездіяльність, зобовязати нарахувати і виплатити їй недоплачену, як дитині війни, соціальну допомогу, починаючи з 01 червня 2010 року, посилаючись на обмеження її законних прав прийняттям окремих неконституційних нормативно-правових законів України.

Ухвалою суду від 14 лютого 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 щодо зобов'язання нарахування та виплати недоплаченої, як дитині війни, соціальної допомоги за період з 01 червня 2010 року по 10 серпня 2010 року включно, відповідно ч.І ст.100 КАС України, залишена без розгляду, оскільки суд не знайшов підстав для поновлення строку звернення до суду. Вищеназваною ухвалою відкрито скорочене провадження щодо зобовязання нарахування і виплати недоплаченої соціальної допомоги за період з 11 серпня 2010 року, копія якої невідкладно надіслана відповідачу разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до п.2 ч.І ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач в установлений ч.З ст. 183-2 КАСУ строк заперечень проти позову не надав.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої стати 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, установлення правового статусу дітей війни, визначення їх соціального захисту, гарантій визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Судом встановлено, що позивачка народилась 16 квітня 1939 року, перебуває на обліку в УПФ України в Обухівському районі, отримує пенсію за віком та має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією її паспорту, пенсійним посвідченням, довідкою управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі, що надає їй права на отримання пільг державної соціальної допомоги, які встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі і право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Положенням ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цих законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Статтею 70 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розміри зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, а не гіідзаконного нормативного документу - постанови Кабінету Міністрів України №530 від 22 травня 2008 року.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами, передбаченими частиною першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і застосовується для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Суд, вважає, що вищеназваний Закон розповсюджується також і на спірні правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є перешкодою для реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії і застосування даної величини до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Управління пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу відповідні нарахування, проте такі нарахування не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином у позивача існують правові підстави для нарахування підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 вищеназваного Закону. Оскільки управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області проявило протиправну бездіяльність щодо законодавчо визначеного обовязку вчинити дії, повязані з перерахунком надбавки до пенсії дитині війни, перерахунок надбавки є компетенцією відповідача, з дня звернення до суду з позовом в межах строку позовної давності за період з 11 серпня 2010 року по день прийняття рішення 25 лютого 2011 року позивачка отримала реальне право на нарахування і отримання підвищення до пенсії, з врахуванням сум, виплачених їй, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №530 ні травня 2008 року, в цій частині її вимоги і повинні бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 46 Конституції України, ст.ст.2.11,71,94, 99,100,160-163,183-2 КАС України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області щодо не вчинення дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захисті дітей війни».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як дитині війни, щомісячну державну соціальну надбавку у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 11 серпня 2010 року по 25 лютого 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського адміністративного апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя