Справа № 756/2112/16-а
Суддя: Белоконна І. В.
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08.04.2016 Справа № 756/2112/16-а
Унікальний № 756/2112/16-а
Провадження № 2-а/756/106/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» квітня 2016 рокусуддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., за участі секретаря Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконною постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 30 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та стягнути на його користь судові витрати.

У обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 листопада 2011 року постановою Оболонського районного суду м. Києва було зобов'язано зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення позивача за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки; доплати, підвищення) та премії, починаючи з 10.04.2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

03 березня 2015 року відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Дана постанова не була виконана, але не зважаючи на це, відповідач 30 грудня 2015 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав відсутності у боржника (ГУ ПФ) коштів, а жодні виплати не здійснюються у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань та коштів на поточному рахунку Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке.

03 березня 2015 року ст. державний виконавець управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Новак ГМ. відкрила виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 2-а-6018/2011 від 23.12.2011, яким зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення позивача за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки; доплати, підвищення) та премії, починаючи з 10.04.2011 року, з урахуванням раніше здійснених виплат (а.с.13-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

30 грудня 2015 року відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №46707841, з посиланням на повідомлення ГУ ПФ від 16.06.2015 р. №5246/12 було зазначено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 10.04.2011 по 22.07.2011 в сумі 4 831,01 грн, яка включена в додаткову відомість для проведення виплати (а.с.15-17).

Відповідно до п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 7 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що у разі, якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій), державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Судом встановлено, що відповідач неправомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки постанова суду від 18 листопада 2011 року та відповідний виконавчий лист не були виконані, що призвело до порушення прав позивача.

До того ж, забезпечуючи права особи, у справі «Сорінґ проти Сполученого Королівства» («Soering v. United Kingdom») в рішенні від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства загалом, і вимогами захисту основних прав людини».

У справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») у рішенні від 17 жовтня 1986 року цим Судом було зазначено, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання держави стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Тому з урахуванням зазначеного суд вважає, що відсутність у боржника (ГУ ПФ) коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для неповного виконання судового рішення, до того ж відповідач не звертався до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, тому з метою дотримання вимог законодавства суд вбачає правильним позовні вимоги задовольнити, оскільки відповідач виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірно, чим порушив права позивача.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому суд вирішує стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 551,20 грн на користь позивача, сплата яких підтверджується квитанцією, наданою позивачем (а.с.6).

На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст. 6, 11, 12, 47, 49, 82 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 3, 6-9, 14, 18, 69-71, 94, 99, 158-163, 167, 181, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві №46707841 від 30 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: І.В. Белоконна