Справа № 815/5602/15
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/5602/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представників відповідача Павлова О.Д. та Копиці С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного підприємства «ГЕОБУД ПЛЮС» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ГЕОБУД ПЛЮС» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2015 року № та №,-

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2015 року Приватне підприємство «ГЕОБУД ПЛЮС» (далі - ПП «ГЕОБУД ПЛЮС») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2015 року № та №.

В обґрунтування позову зазначено, що в період з 26.02.2015 року по 03.06.2015 року співробітники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року. За результатами цієї перевірки 10.06.2015 року відповідач склав акт №4102/15-53-22-04/34379330, яким встановлені порушення позивачем: п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 524344,00 грн.; п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 459779,00 грн. На підставі цього акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: від 21.09.2015 року №, яким позивачеві за порушення п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 583116,00 грн., у тому числі за основним платежем 466493,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 116623,00 грн.; від 21.09.2015 року №, яким позивачеві за порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 465236,00 грн., у тому числі за основним платежем 372189,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 93047,00 грн. Позивач не погоджується з вищевказаними рішеннями відповідача, оскільки вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представників відповідача Павлова О.Д. та Копиці С.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» зареєстроване та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків.

На підставі наказу від 26.02.2015 р. №207 (Т. 5 а.с. 79), направлень від 26.02.2015 р. №000089/168 та №000353/174 (Т. 5 а.с. 81), згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до постанови слідчого СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Донченка-Пишкало М.В. від 22.01.2015 р. (Т. 5 а.с. 86) співробітники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели позапланову виїзну документальну перевірку ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. Перевірка проводилась з 26.02.2015 р. по 03.06.2015 р.

26.02.2015 р. співробітники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області розпочали проведення перевірки. Підприємством до перевірки надано довідку СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 27.02.2015 р. №406, в якій зазначено, що директор ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» звернувся до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про втрату оригіналів бухгалтерських документів за 2012-2014 роки, що зареєстрована 27.02.2015 р. за №5209 (Т. 1 а.с. 29-30).

На підставі цього Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла наказ від 03.03.2015 р. №246 про перенесення терміну проведення перевірки у зв'язку з втратою документів (Т. 5 а.с. 80).

Також, 03.03.2015 р. співробітник Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склав акт від 03.03.2015 р. №806/15-53-22-04/34379330 про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.

03.03.2015 р. співробітник Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області направив на адресу ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» запити про надання пояснень та копій первинних документів по взаємовідносинам з контрагентами (Т. 1 а.с. 31-32).

03.06.2015 р., після спливу встановленого законом строку на відновлення документів, співробітники Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області поновили проведення перевірки. Під час проведення перевірки 03.06.2015 р. директором ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» не надано первинних документів, що свідчать про здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., в зв'язку з чим був складений акт №27/15-32-22-04 про ненадання ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» документів для проведення позапланової виїзної перевірки (Т. 5 а.с. 85).

Під час проведення перевірки відповідачем було використано бази даних комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем ГУ ДФС в Одеській області.

За результатами проведеної перевірки 10.06.2015 р. відповідач склав акт №4102/15-53-22-04/34379330 «Про результати позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» за період з 01.01.12 р. по 31.12.14 р.» (Т. 1 а.с. 10-25).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 524344,00 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 459779,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що перевіркою встановлено відсутність документів ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» за період діяльності з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., а також на підставі актів про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів, в яких зроблені висновки про неможливість встановлення реальності здійснення господарських операцій (Т. 5 а.с. 88-129).

На підставі вищезазначеного акта перевірки позивача податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 30.06.2015 р. №, яким позивачеві за порушення п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 655430,00 грн., у тому числі за основним платежем 524344,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 131086,00 грн. (Т. 1 а.с. 9);

- від 30.06.2015 р. №, яким позивачеві за порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 574724,00 грн., у тому числі за основним платежем 459779,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 114945,00 грн. (Т. 1 а.с. 9).

ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області подало скаргу до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 10.07.2015 р. (Т. 1 а.с. 34-37).

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області рішенням про результати розгляду первинної скарги від 30.07.2015 р. №10/15-32-10-02-07 скаргу ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» задовольнило частково та частково скасувало податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 30.06.2015 р. № та № (Т. 1 а.с. 38-43).

На підставі акту перевірки від 10.06.2015 р. №4102/15-53-22-04/34379330 та рішення про результати розгляду первинної скарги від 30.07.2015 року №10/15-32-10-02-07 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 21.09.2015 р. №, яким позивачеві за порушення п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 583116,00 грн., у тому числі за основним платежем 466493,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 116623,00 грн. (Т. 5 а.с. 78);

- від 21.09.2015 р. №, яким позивачеві за порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 465236,00 грн., у тому числі за основним платежем 372189,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 93047,00 грн. (Т. 5 а.с. 78).

Відмовляючи у задоволенні позову ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» суд першої інстанції виходив з того, що позивач відніс до витрат собівартість придбаних товарів та до податкового кредиту суму податку по операціях з контрагентами, з якими не можливо підтвердити реальність їх здійснення, тому рішення відповідача про порушення ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» п. 138.2 ст. 138 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Судом першої інстанції було вірно враховано, що у зв'язку з втратою оригіналів бухгалтерських документів термін проведення перевірки відповідачем було перенесено з 03.03.2015 р. до 03.06.2015 р., тобто на максимально допустимий законом строк. Однак, 03.06.2015 р. первинні документи до перевірки позивачем надані не були.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

У рішенні Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 30.07.2015 р. №10/15-32-10-02-07 зазначено, що у розгляді первинної скарги приймав участь представник ПП «ГЕОБУД ПЛЮС», який зазначив, що первинні документи були втрачені та відновлені частково.

При цьому, суд першої інстанції правильно відхилив посилання позивача на надання всіх необхідних первинних документів до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області під час розгляду первинної скарги, оскільки вони є необґрунтованими.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки фактично уповноважені особи ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» допустили фахівців Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до проведення перевірки, за результатами якої складено акт та прийнято податкові повідомлення-рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся, ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» мало фінансово-господарські відносини, крім іншого, з ТОВ «Спецпідряд Сервіс», ТОВ «Авесбуд», ТОВ «Спецбілд», ПП «Білдінг Стаф», ПП «Буд-Системс».

ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» уклало з ТОВ «Спецпідряд Сервіс», ТОВ «Авесбуд», ТОВ «Спецбілд», ПП «Білдінг Стаф», ПП «Буд-Системс» договори на виконання будівельних робіт, підряду в капітальному ремонті (Т. 1 а.с. 69-71, 79-81, 84-86, 91-93, 96-98, 102-104, 109-116-118; т.2 а.с.25-26, 30-32, 37-39, 42-44, 49-51, 55-57, 61-63, 69-71,74-76, 81-85, 94-98, 121-124, 129-131, 134-136, 139-143, 147-149, 153-155, 160-162, 167-169, 172-174, 177-181).

На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано такі документи: акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти звірок, акти надання послуг (Т. 1 а.с. 72-78, 82-83, 88-90, 94-95, 100-101, 106-108, 112-115, 127-140, 147-154, 160-164, 169-170, 176-181, 188-192, 197-213, 228-230, 237-243, 248-250; Т. 2 а.с. 1-3, 10-15, 22-24, 27-29, 34-36, 40-41, 46-48, 52-54, 58-59, 64-67, 72-73, 78-79, 86-93, 99-120, 125-128, 132-133, 137-138, 144-146, 150-152, 156-159, 163-166, 170-171, 175-176, 182-184, 190-203, 212-218, 227-231, 237-250; Т. 3 а.с. 9-21, 28-38, 45-49, 56-60, 67-71, 80-89, 98-113, 121-127, 134-142, 148-160, 169-177, 186-202, 208-222, 230-231,239-240, 248-249; Т. 4 а.с. 5-10, 17-23, 30-32, 39-40; Т. 5 а.с. 3-6).

При цьому, згідно з умовами договорів на виконання будівельних робіт, об'єм, характер та вартість робіт та матеріалів визначається та підтверджується кошторисом та договірною ціною, які є невід'ємними частинами договорів. Однак, позивач не надав до суду належним чином засвідчених копій кошторисів та договірних цін на підтвердження виконання вказаних договорів.

При цьому, відповідно до умов договорів підряду в капітальному ремонті договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису (додаток №1 до договору, який є невід'ємною його частиною). Однак, позивач не надав належним чином засвідчених копій твердих кошторисів на підтвердження виконання вказаних договорів.

Також, колегія суддів звертає увагу й на те, що під час розгляду справи позивач на підтвердження реальності виконання зазначених договорів не надав суду належних та допустимих доказів про здійснення оплати за виконані роботи (надані послуги), а саме платіжні доручення, виписки по банківському рахунку в матеріалах справи відсутні.

До того ж, частина наданих позивачем документів на підтвердження реальності виконання договорів (акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти звірок, акти надання послуг) оформлені не належним чином, оскільки з них неможливо ідентифікувати відповідальних осіб, які приймали чи передавали товарно-матеріальні цінності, приймали виконані роботи та надані послуги.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ведення бухгалтерського обліку є підставою для податкового обліку та регламентується Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зазначених договорів, що дає підстави для висновку про наявність ознак фіктивності та відсутності фактів реального здійснення господарських операцій.

Згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 цієї статті витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. 138.6 цієї статті собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, до складу валових можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), пов'язані з його господарською діяльністю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з тим, що з наданих позивачем первинних документів не можна встановити підтвердження реальності здійснення вказаних господарський операцій.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відтак, оскільки позивач відніс до витрат собівартість придбаних товарів та до податкового кредиту суму податку по операціях з вказаними контрагентами, та враховуючи неможливість підтвердження реальності їх здійснення, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає, що висновки контролюючого органу про порушення ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» п. 138.2 ст. 138 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є обґрунтованими та правомірними.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ПП «ГЕОБУД ПЛЮС».

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 21.09.2015 р. № та №.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ПП «ГЕОБУД ПЛЮС» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ГЕОБУД ПЛЮС» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов