Справа № 521/15419/14-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 р.м.ОдесаСправа № 521/15419/14-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Гуревський В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

секретар - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанов про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати постанову Південної митниці Міндоходів про порушення митних правил №0447/50000/14 від 30 липня 2014 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та постанову у справі про порушення митних правил №0448/50000/14 від 30 липня 2014 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки вважає зазначені постанови необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими належними доказами, у зв'язку з чим, на думку позивача, підстави для притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що у документах наданих митницею СМR та інших фігурує перевізник ТОВ «Будінвест Компані», тобто він не є відповідальною особою яка взяла на себе обов'язок здійснювати митні формальності (цей обов'язок взяв на себе експедитор за договором експедирування). ОСОБА_2 будучи водієм підкорявся своєму роботодавцю тобто експедитору, представник якого супроводжував вантаж та займався всією документацією пов'язаною зі сплатою митних платежів, заповненням необхідних документів та інше. Позивача було задіяно до перевезення тільки в якості водія, посадові обов'язки якого передбачали виключно керування транспортним засобом до пункту вказаного його роботодавцем (експедитором) це вичерпаний перелік обов'язків ОСОБА_2

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано постанову № 0448/50000/14 від 30.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу.

Скасовано постанову № 0447/50000/14 від 30.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених статтею 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу.

Провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 485, ст. 470 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою суду митний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не виконав обов'язків, покладених на нього, посилаючись на докази: видатковий ордер № 99197, який регламентує, що водій ОСОБА_2 буде здійснювати перевезення вантажу; митну декларацію, у якій передбачено кінцевий термін доставки товарів.

Апелянт посилається також на те, що ОСОБА_2 був перевізником, його дії були направлені на ухилення від сплати митних платежів, тому повинен відповідати за порушення правил, зазначених у митній декларації та інших документах.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2014 року посадовою особою Південної митниці Міндоходів складено протокол про порушення митних правил № 0447/50000/14 у зв'язку із вчиненням ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та протокол про порушення митних правил № 0448/50000/14 у зв'язку із вчиненням ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Підставою складання протоколів про порушення митних правил стало те, що 18 квітня 2014 року з Туреччини до Одеського морського торгівельного порту в зоні діяльності відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів на судні закордонного плавання «МSС ЕLOISE» прибув контейнер ООLU8849352 з товаром «металоконструкції алюмінієві та комплекти накладок декоративних пластикових» (згідно з інформацією в документах та митній декларації, фактично вміст контейнеру не перевірявся), загальна вага брутто 36360 кг.

02 травня 2014 року відділом митного оформлення № 3 митного поста «Одеса-порт» Південної митниці Міндоходів за МД типу «ІМ40ЕЕ» № 500040001/2014/006861 від 30 квітня 2014 року здійснено пропуск вказаного контейнеру, для подальшого прямування до митного поста «Іллічівськ» з метою остаточного митного оформлення та випуску у вільний обіг.

Одержувачем та декларантом товару є ТОВ «Центр правової та ділової інформації» (м. Київ), експедитором - ТОВ «ГУД ЕКСПО».

Разом з МД «ІМ40ЕЕ» №500040001/2014/006861 від 30 квітня 2014 року до ВМО № 3 митного поста «Одеса-порт» надано видатковий ордер № 99197 відповідно до якого доставку контейнера ООLU8849352 буде здійснювати водій ОСОБА_2 на вантажному автомобілі д/н НОМЕР_3.

Відповідно до МД «ІМ40ЕЕ» №500040001/2014/006861 від 30 квітня 2014 року та товаросупроводжувальних документів кінцевий термін доставки товарів в контейнері ООLU8849352 визначено 06 травня 2014 року.

Вантаж і документи на нього до м/п «Іллічівськ» не доставлено, про що свідчить службова записка від 13 травня 2014 року № 15-70-62-24/1604 заступника начальника митного поста «Іллічівськ» Південної митниці Міндоходів Артеменка А.В.

В своєму письмовому пояснені ОСОБА_2 пояснив, що після виїзду за межі Одеського морського торгівельного порту на автомобілі д/н НОМЕР_3, він за домовленістю з невстановленою особою залишив автомобіль з контейнером ООLU8849352 та товаром на автомобільній стоянці за межами Одеського морського торгівельного порту де через деякий час отримав свій автомобіль вже без товару та про подальшу долю товару йому не відомо.

Документів, які б підтверджували продовження терміну доставки товару та документів про аварію чи дію обставин непереборної сили, або в внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту або вилучення заявленого за МД «ІМ40ЕЕ» №500040001/2014/006861 товару чи документів на нього ОСОБА_2 не надав, до органів доходів та зборів з визначених питань щодо продовження терміну доставки не звертався.

Відповідно до службової записки від 30 травня 2014 року заступника начальника Управління митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД Південної митниці Міндоходів та довідки від 05 червня 2014 року головного державного інспектора оперативно-аналітичного відділу УБК та МП Південної митниці Міндоходів Шпака М.С., з урахуванням курсу валют на дату подання митної декларації до митного оформлення (11,408089 грн./дол. США) та ваги товару, який знаходився в контейнері ООLU8849352, сума митних платежів, що підлягає сплаті до державного бюджету за вказаний товар становить 196750,7876 грн.

30 липня 2014 року Південною митницею Міндоходів винесено постанову у справі про порушення митних правил №0447/50000/14 від 30 липня 2014 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та постанову в справі про порушення митних правил №0448/50000/14 від 30 липня 2014 року, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, передбаченого ст. 485 МК України.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постанови Одеської митниці Державної фіскальної служби України №0447/50000/14 від 30 липня 2014 року та №0448/50000/14 від 30 липня 2014 року є не законними.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо скасування постанови Одеської митниці Державної фіскальної служби України №0448/50000/14 є правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Митного кодексу України, КУпАП.

Проте в іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції є не законним.

Дійшовши такого висновку, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Так, за встановлених обставин, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 485 та частиною 3 статті 470 Митного Кодексу України ( далі - МК України).

Відповідно до диспозиції статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Об'єктом зазначеного правопорушення є порядок оподаткування та сплати податків і зборів, що забезпечує формування дохідної частини Державного бюджету і встановлюється законодавством України.

Під податками і зборами розуміються обов'язкові внески до державного бюджету, які платники здійснюють у порядку і на умовах, що визначаються відповідними законами про оподаткування.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей, тобто заяві недостовірних відомостей, які необхідні для прийняття рішення про випуск, у тому числі умовний, товарів і транспортних засобів, розміщення їх у обраний митний режим або відомості які впливають на нарахування обов'язкових платежів (неправомірне звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх розміру).

Під заявленням неправдивих відомостей розуміється декларування предметів не своїм найменуванням, тобто класифікація товарів ЗЕД з порушенням основних правил, передбачених чинним законодавством України, або заявлення неточних відомостей щодо кількості товарів.

Документи, що містять неправдиві дані, - такі, в яких не відповідають дійсності вказані відомості щодо суті угоди (договору, контракту), найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються.

Суб'єкт правопорушення загальний, а також посадова особа підприємства.

За приписами Податкового та Митного Кодексів України позивач, з урахуванням обставин справи, не є суб'єктом, який був наділений повноваженнями щодо внесення у відповідні документи відомостей з приводу контейнеру ООLU8849352.

Окрім того, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості в який саме документ, коли і де позивач вносив такі відомості.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не є відповідальною особою, яка взяла на себе обов'язок здійснювати митні формальності (цей обов'язок взяв на себе експедитор за договором експедирування), а також відсутність відомостей про фактичне внесення позивачем неправдивих відомостей, його дії не можна кваліфікувати як такі, що були направлені на ухилення від сплати митних платежів.

За таких обставин рішення суду в цій частині є правильним, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З приводу порушення щодо втрати товару, передбаченого частиною 3 ст. 470 МК України , колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини 3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Це правопорушення посягає на порядок митного оформлення товарів та транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України.(Об'єкт правопорушення).

Об'єктивна сторона - недоставлення до митного органу України товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем і перевозяться з одного митного органа України до іншого, а так само прийнятих для передачі митному органу України митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби.

Суб'єктом вказаного складу правопорушення у відповідності до приписів частини 2 статті 459 МК України є громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Підприємства і громадянин, що прийняли товари і транспортні засоби до перевезення, зобов'язані доставити в митницю призначення товари і транспортні засоби, а також документи на них.

Матеріалами справи підтверджено і це не заперечувалось представником позивача, що ОСОБА_2 отримав контейнер на митному пості №3, на підставі підписаного видаткового ордеру № 99197, який, в свою чергу, відповідно до пунктів 2.1.1-2.1.3, 2.2.5, 2.4 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського сполучення «Одеський морський торгівельний порт» , затвердженої Наказом Одеського прикордонного загону від 14.11.2011 № 886 (зареєстрованого у Головному управлінні юстиції в Одеській області 19.12.2011 року за № 52/1073) є документом, який надає право саме позивачу виїхати за межі митного поста.

Згідно пояснень ОСОБА_2, він фактично отримав та здійснював перевезення контейнера ООLU8849352 на вантажному автомобілі д/н НОМЕР_3 після чого сталася втрата контейнера.

Отже, ОСОБА_2 втратив контейнер та такі дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.470 як втрата товарів під митним контролем .

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не є перевізником у розумінні пункту 37 ст. 4 МК України, на думку суду, не впливає на кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки, як було зазначено вище, суб'єктами вказаного правопорушення є не тільки перевізники, які зазначені у митній декларації ЕЕ № 500040001/2014/006861, так і особи, які фактично виконують перевезення, внаслідок протиправних дій яких сталася втрата спірного контейнера.

ОСОБА_2, будучи водієм транспортного засобу д/н НОМЕР_3 (персоналу автомобільного транспорту) у відповідності до приписів ст.16 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт», повинен був вжити усіх заходів щодо його збереження з метою доставки його до митного органу призначення за умовами здійснення транзиту товарів, який зазначений у митних та інших документах, передбачених статтею 6 Закону України від 20.10.1999 року № 1172-ХIV «Про транзит вантажів».

Враховуючи вищевикладене митним органом правильно кваліфіковані дії позивача за частиною 3 ст. 470 МК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог є не правильним, підлягає скасуванню із постановленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи представника позивача щодо неправомочності особи - ОСОБА_1, яка ухвалила постанови про порушення митних правил, оскільки із наданих митницею документів вбачається, що на момент винесення спірних рішень ОСОБА_1 офіційно займав відповідну посаду та був наділений повноваженнями щодо прийняття відповідних рішень .

Відхиляє суд апеляційної інстанції також і заперечення представника позивача про не підписання ОСОБА_2 видаткового ордеру № 99197 з огляду на те, що про наявність такого ордеру з відповідним підписом ОСОБА_2 представнику та позивачу було відомо з моменту складення протоколів про порушення митних правил від 24 червня 2014 року ( а.с.75-77, 80,81,84).

Проте протягом цього часу ані позивач, ані його представник таких відомостей не заявляли та у відповідні органи з цього приводу не звертались.

У зв'язку з цим, суд розцінює таку заяву як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування щодо визнання протиправним та скасування постанови від 30.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

В решті позовних вимог судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 202, 205, 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року у справі у справі № 521/15419/14-а - в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування постанови № 0447/50000/14 від 30.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених статтею 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу з відповідним закриттям провадження у справі - скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року у справі у справі № 521/15419/14-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 12 квітня 2016 року

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин