Справа № 817/23/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/23/16

06 квітня 2016 року 12год. 19хв. м. Рівне

ретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

представник позивача Хомюк В.Я.,

представника відповідача:Редькович В.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

доГоловного управління Національної гвардії України
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання МВС України (Головного управління Національної гвардії України) видати наказ згідно з яким доручити і провести підвідомчому підрозділу Національної гвардії України з залученням спеціалістів Держнаглядохоронопраці службове розслідування по факту отримання мною тяжкої травми 24.02.2000 року та оформити його відповідно до вимог чинного законодавства, актами форми Н-1 або НТ.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в лютому 2000 року з позивачем стався нещасний випадок, в результаті якого він став інвалідом ІІ групи довічно, при цьому пояснили, що захворювання, яке стало причиною нещасного випадку пов`язане з проходженням військової служби. Стверджували, що розслідування нещасного випадку проведено необ`єктивно, у зв`язку з чим позивач звертався з заявою про проведення повторного розслідування, однак у проведенні розслідування було відмовлено. За таких обставин, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву (а.с.27-28). В обґрунтування своїх заперечень пояснив суду, що за фактом отримання позивачем травми, відповідачем було проведено службове розслідування. При цьому, зазначив, що правомірність розслідування нещасного випадку підтверджено в судовому порядку, а тому підстав для видання наказу про проведення повторного розслідування немає. У зв`язку з чим, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України.

24.02.2000 року з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму голови.

За фактом нещасного випадку було проведено службове розслідування, за результатами якого 01.03.2000 року затверджено заключення (а.с.35) та складено акт про нещасний випадок з військовослужбовцем (а.с.8).

04.08.2000 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України по пункту 46 «в» (за станом здоров`я) (а.с.32).

У відповідях на звернення ОСОБА_1 №3/15/1-Л-404 від 07.07.2015 року та №3/15/1-Л-404/1 від 31.08.2015 року відповідач пояснив позивачу, що розслідування проводилося згідно з вимогами законодавства, що діяло на час нещасного випадку, який стався з ним, отже, підстав для проведення повторного розслідування немає.

Не погодившись з повнотою та об`єктивність проведеного службового розслідування позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що вказане розслідування було проведено згідно з наказом МВС України від 13.01.1994 року №18 «Про застосування в підрозділах системи МВС України оголошеного постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року №623 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях і про затвердження Особливостей розслідування та обліку нещасних випадків з особами, які відбувають покарання за вироком суду в установах кримінально-виконавчої системи, якщо ці випадки сталися під час виконання робіт на підприємстві або на території цих установ».

Згідно з п.1 Положення «Про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях» затверджених постановою КМУ №623 від 10.08.1993 року (далі - Положення) розслідуванню підлягають травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні отруєння та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності перевести потерпілого на іншу (легшу роботу) терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Положення за результатами розслідування складається акт за формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов`язків, у тому числі у відрядженнях, а також ті, що сталися під час: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці роботи протягом робочого часу, або за дорученням власника в неробочий час, під час відпустки, у вихідні та святкові дні; приведення в порядок знарядь виробництва, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання заходів особистої гігієни; проїзду на роботу чи з роботи на транспорті підприємства або на транспорті сторонньої організації, яка надала його згідно з договором (заявкою), за наявності розпорядження власника; використання власного транспорту в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням власника; провадження дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий; ліквідації аварій, пожеж та наслідків стихійного лиха на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством; надання підприємством шефської допомоги; перебування на транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку пов`язана з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з дією на нього виробничого фактора чи середовища; прямування працівника до (між) об`єкта (ми) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об`єкта за дорученням власника.

За результатами розслідування беруться на облік і складаються акти за формою Н-1 також у випадках: природної смерті працівників під час перебування на підземних роботах або після виїзду на поверхню внаслідок гострої серцево-судинної недостатності; самогубства працівників плавскладу на суднах морського та рибопромислового флотів у разі перевищення строку перебування їх у рейсі, обумовленого колективним договором, або їх природної смерті внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних та шкідливих виробничих факторів.

В силу вимог п.13 цього Положення комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана протягом трьох діб: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до нього, та одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; розглянути і оцінити відповідність умов праці вимогам нормативних актів про охорону праці; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення нормативних актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт за формою Н-1 у п`яти примірниках і передати його на затвердження власникові; у випадках гострих професійних захворювань (отруєнь) крім акта за формою Н-1 складається також карта обліку професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою.

До акта за формою Н-1 додаються пояснення свідків, потерпілого, а у разі необхідності також витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, машини, апаратура тощо), медичний висновок щодо діагнозу ушкодження здоров`я потерпілого в результаті нещасного випадку, а у разі необхідності також про наявність в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин. Нещасні випадки, про які складаються акти за формою Н-1, реєструються на підприємстві у спеціальному журналі за встановленою формою.

Одночасно в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з приводу проведення повторного службового розслідування нещасного випадку, що мав місце 24.02.2000 року.

Так, постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 18.01.2008 року по справі №2-а-1/08р., залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2009 року (а.с.47-49) відмовлено в позові ОСОБА_2 до військової частини № НОМЕР_1 м.Кузнецовськ про проведення повторного службового розслідування нещасного випадку (44-46).

Львівським апеляційним адміністративним судом у своїй ухвалі від 22.01.2009 року зроблено висновок, що «суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що підстав для проведення повторного службового розслідування даного нещасного випадку немає, оскільки всі обставини, при яких стався нещасний випадок, а також причина отримання ним тілесних ушкоджень було повно та всебічно з`ясовано, згідно постанови Кабінету Міністрів України №623 від 10.08.1993 року «Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.01.2012 року касаційна скарга позивача залишена без задоволення, а вказані рішення без змін (а.с.50-51). Вищий адміністративний суд України погодився, що «оскільки військовою частиною НОМЕР_1 службове розслідування проведено повно та без порушень вимог пункту 13 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.08.1993, і відповідно, правові підстави для проведення повторного службового розслідування відсутні».

Також, як свідчать матеріали справи, 05.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, постанови Старовижівського районного суду від 18.01.2008 року.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 28.01.2014 року по справі №168/1372/13-а (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 року) заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, мотивуючи це тим, що всі доводи заявника про підстави для перегляду постанови суду не мають ознак нововиявлених обставин, передбачених п.1 ч.2 ст.245 КАС України, а свідчить про бажання заявника ОСОБА_1 оскаржити постанову суду від 18.01.2008 рок, яка набрала законної сили, з підстав, зазначених у заяві» (а.с.55-56, 57-60).

Суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, правову оцінку об`єктивності та повноті службового розслідування, проведеного за наслідками нещасного випадку, який стався з позивачем 24.02.2000 року, було надано попередніми судами у своїх рішеннях, які набрали законної сили, зокрема, Старовижівським районним судом Волинської області, Львівським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України, та які є обов`язковими для сторін даної адміністративної справи.

Частина 1 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання МВС України (Головне управління Національної гвардії України) видати наказ згідно з яким доручити і провести підвідомчому підрозділу Національної гвардії України з залученням спеціалістів Держнаглядохоронопраці службове розслідування по факту отримання мною тяжкої травми 24.02.2000 року та оформити його відповідно до вимог чинного законодавства, актами форми Н-1 або НТ.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, безпідставні, такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Підстав для застосування ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.