Справа № 2-а-375/10
Суддя: Ткаченко О. Д.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-37.$7І0
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 201 Ороку

Біловодський районний суд Луганської області у складі: судді: Ткаченко О.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача зробити донарахування та виплату позивачці за рахунок коштів Державного бюджету допомоги по догляду за двома дітьми у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за 2007 рік року в сумі 4118,07 гривень з врахуванням індексації ,-

ВСТАНОВИВ:

Позов поданий 03.02.2010 року, в якому позивач гр. ОСОБА_1 вказала, що відповідно до свідоцтв про народження дітей, які проживають разом з позивачкою, вона здійснює догляд за малолітніми дітьми - ОСОБА_2 , яка народилася 16 лютого 2005 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак відповідач сплачував державну допомогу по догляду за дітьми не повному розмірі, як це було встановлено ч.І ст. 15 Закону «Про державну допомогу сімям з дітьми»в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» , та потім була відновлена відповідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі № 6-рп, за яким було визнано неконституційним ст.56,71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік , за якою була зупинена дія спеціальних Законів - ст. 43 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням та ст. 15 Закону України „ Про державну допомогу сімям з дітьми . За рішенням Конституційного Суд України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 року , п. 1 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. ст. 56,71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік, в тому числі і зупинення дії ст.43 Закону „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, Ст. 15 Закону України „ Про державну допомогу сімям з дітьми. Таким чином, допомога на двох дітей на переконання позивачки повинна надаватися у встановленому законом розмірі, виходячи з прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, або ж названий нею період з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року у розмірі прожиткового мінімуму на двох дітей на підставі проведених нею розрахунків - в сумі 4118,07 гривень.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справу без її участі в порядку письмового провадження.

Начальник Біловодського УПСЗН Біловодської РДА гр. ОСОБА_4 надіслала відзив на позов , де просить суд прийняти постанову про відмову в задоволенні позову щодо її позовних вимог, та свої доводи мотивувала неможливістю виплат з причин відсутності належного бюджетного фінансування і необхідністю виконання вимог ст. 51 Бюджетного Кодексу України, та на ст. 56 Закону України „ Про державний бюджет України на 2007 рік, яким були передбачені і виплачені повністю позивачці суми , виходячи з розміру не менше 90 гривень на кожну дитину з врахуванням індексації для незастрахованих осіб, та послалася на пропуск позивачем встановленого КАС України річного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням досягнення встановленого законом трирічного віку кожної дитини , яку доглядає позивачка, з наступних підстав:

Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми „ від 21.11.1992 року № 2811- XII встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і

спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 200" рік в частині зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, тобто відновлено дію закону в редакції, яка передбачає надання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який встановлений на 2007 рік: з 01.01.2007 року - 434 гривні, з 01.04.2007 року-463 гривні, з

01.10.2007 року-470 гривень.

Відсутність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності коштів Державного Бюджету України.

Таким чином, суд вважає, що з 9 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття зазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року включно відповідач має виплатити на утримання на утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 4І17,52гривень, виходячи з розрахунку, між отриманими сумами та прожиткового мінімуму за період з 09.07.2017 року по 31.12. 2007 року, а саме з врахуванням отриманих сум за липень 200" року 207,09 гривень, за серпень 211,59 гривень, за вересень 214,47 гривень, за жовтень - 214,4" гривень, за листопад 220,23 гривні, за грудень 2007 року 226,53 гривні, за якими повинна була отримати з 09.07.2007 року 5358,46 гривень( 686,46+926,82+940*3), а отримала з 09.07.2007 рок/ 207,09:31*8=53,44; 207,09-53,44=153,65(153,65+211,59+214,47+214,47+220,23+226,53=1240,94:

5358,46-1240,94=4117,52 гривні; Відповідно до п.57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 , у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перераховується без звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що встановлює новий прожитковий мінімум.

Відповідач наполягає на відмові в позові з підстав пропуску строку для звернення до суду , яка зайнята доглядом за двома малолітніми дітьми, 16.2.2005 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Суд не застосовує позовну давність при винесені рішення на користь позивача,а поновлює її, виходячи з положень ст. 71 4.2 КАС України, оскільки орган державної влади, яким законом надано виконання Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми всупереч рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду) ухилився від виконання рішення Конституційного суду від

09.07.2007 року № 60рп(справа про соціальні гарантії громадян), продовжує порушувати права позивачки по цей час, тобто в період і після досягнення дитиною трирічного віку, а законодавець в свою чергу при прийнятті Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин, зупинивши дію окремих положень законів , вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними, а також при затвердженні наступних бюджетів і по теперішній час не передбачив компенсацію цих коштів як боргів держави відповідачу -УПСН Біловодської районної державної адміністрації для виплати їх громадянам , які потребували чи потребують соціального забезпечення. За таких обставин суд вважає порушення прав позивачки продовжуваним з боку органу державної влади з часу прийняття рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року, річний строк до якого застосованим бути не може,він має бути поновленим, адже застосування строку давності в даному випадку призведе до звуження прав та свобод громадянина, які встановлені раніше діючим законодавством та не можуть бути скасованими' у відповідності з нормами прямої дії - ст. ст.8,22,46,48,64 Конституції України, яку суд і застосовує - у разі розбіжності закону, який регулює правові відносини між сторонами в порядку ч. 2 ст. 99 КАС України та основного закону держави.

Відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України .

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2,", Л 7, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність відповідача до нарахування та виплати позивачці допомоги на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.07.2007 року по

31.12.2007 року включно.

Поновити позивачу строк звернення до суду, зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Біловодської державної адміністрації Луганської області здійснити виплату державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку позивачу гр. ОСОБА_1 на утримання гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно , та з 09.07.2007 року по року включно на утримання гр. ОСОБА_3 в сумі 4117,52 гривні, виходячи з прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на 2007 рік , але з урахуванням вже здійснених виплат.

В частині нарахування індексації в задоволенні позовних вимого відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 52 грн. 70 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: О.Д.Ткаченко.