Справа № 2-а-500/09/2117
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2011-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2011 р.Справа № 2-а-500/09/2117

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Чирський Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка про зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка , та просив зобовязати УПФУ в м. Нова Каховка провести перерахунок пенсії як учаснику ліквідації ЧАЄС в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду чорнобильцю третьої групи 1 категорії з 27 травня 2008 року та нараховувати та сплачувати основну та додаткову пенсію з урахуванням розміру пенсії, за віком, діючої на час виплати пенсії.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року позов був задоволений: зобов'язано Управління пенсійного фонду м. Нова Каховка здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 27.05.2008 року, відповідно до ст.ст. 49,50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, як інваліду-чорнобильцю третьої групи 1 категорії - 2988,00 грн., з додатковою пенсією в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком - 249,00 грн., згідно ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Не погоджуючись з постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову, а заяву позивача залишити без розгляду

Особи, що беруть участь у справі, про дату , час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися .

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в

Управлінні пенсійного фонду м. Нова Каховка як особа, яка постраждала внаслідок ліквідації

аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3 групи по захворюванню, пов'язаного із роботою по ліквідації

наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачем 20 січня 2009 року було подано заяву до управління Пенсійного фонду України у м. Нова Каховка про перерахунок пенсії .

Листом від 05.02.2009 року Управління пенсійного фонду України м. Нова Каховка у перерахуванні пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»було фактично відмовлено з посиланням на те, що згідно з Постановою КМ, КМ України, від 16.07.2008, № 654 по III групи встановлено пенсію у розмірі 600 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на нарахування та виплату пенсії як інваліду другої групи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але ще помилково виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права про зобовязання відповідача щодо нарахування та виплати саме в частині конкретного розміру суми доплати до пенсії підлягає задоволенню, Оскільки такі виплати не були нараховані позивачу, то суд не вправі перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження , тому відповідно до положень ст.11 КАС України для захисту порушених прав позивача слід прийняти рішення щодо зобовязання відповідача провести відповідні нарахування та виплати підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у вказаній редакції встановлено, що розмір державної пенсії для інвалідів по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону в редакції, що діяла на момент (звернення до Управління) виникнення спірних правовідносин, додаткова пенсія особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34 підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту З розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи

захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою, годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.4,5 ст.45 вказаного Закону перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа, а документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно ст.46 вказаного Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Із врахуванням наведених положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення державної пенсії у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком є правильним, але право позивача на перерахунок виникає тільки у встановлений ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк з із врахуванням моменту звернення з 01 лютого 2009 року .

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого мають обраховуватися державна та додаткова пенсія позивачу, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку щодо не взяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної та додаткової пенсії у встановлених законом розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Безпідставними є і посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 49, 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить про те, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати державну та додаткову пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність на 2009 рік, встановлено ч. 2 ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

На підставі викладеного, позивач за 2009 рік мав право на перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової , якою позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, ст.197, ст.198, 202,203, 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка задовольнити частково.

Постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка в перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_4 у відповідності зі ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»як інваліду - чорнобильцю ІІІ групи першої категорії з 01 лютого 2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка здійснити перерахунок ОСОБА_4 державної та додаткової пенсії з 01 лютого 2009 року відповідно до ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії - 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий суддя :

Судді: