Справа № 2-а-2148/10/1570
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2010 р.Справа № 2-а-2148/10/1570

Категорія:2.8Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого-судді - Кравець О.О.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

за участю секретаря Могучева Г.О.,

розглянувши в м. Одесі у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області (далі ГУМВС України в Одеській області), в якому просив визнати недійсним рішення Комісії Головного управління МВС України в Одеській області (далі Комісія ГУМВС України в Одеській області) по розгляду питань, повязаних із встановленням статусу ветеранів війни та визначенням осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», від 30.12.2009 року, яким позивачу було відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій, крім того, позивач просив зобовязати Комісію ГУМВС України в Одеській області визнати позивача учасником бойових та видати йому посвідчення встановленого зразка.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до суду не зявилися .

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та / або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період навчання в Одеській спеціальній середній школі міліції МВС СРСР з 20.09.1988 р. по 19.12.1988 р. відповідно до наказів Одеської спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР № 128 о/с від 22.09.1988 року та № 162 о/с від 19.12.1988 р. направлявся в службові відрядження для виконання спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану та збройних конфліктів, приймав участь у нормалізації обстановки, відновленню законності та правопорядку під час збройних конфліктів на території Вірменської СРСР у м. Варденіс.

12.10.2009 року позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ГУМВС України в Одеській області з заявою щодо визнання його учасником бойових дій та наданням свідоцтва учасника бойових дій встановленого зразка з посиланням на вищевказані обставини .

За результатами розгляду заяви позивача 30.12.2009 року Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ГУМВС України в Одеській області було прийняте рішення про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1, в якому зазначалось, що відсутні підстави встановлені діючим законодавством України для встановлення йому статусу учасника бойових дій . Копія вищезазначеного протоколу була отримана позивачем 28.01.2010 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій на території інших країн визнаються військовослужбовці ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього СРСР, працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу чи працювали в державах, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року за № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території. Вірменська РСР не була самостійною державою і входила до складу СРСР. Країни, в яких велися бойові дії, чітко затверджені в Постанові.

Згідно примітці 6 вказаного Переліку, Генеральний штаб Збройних сил колишнього Союзу РСР і після 1979 р. направлялись військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що ОСОБА_1, не брав участь у бойових діях, а виконував спеціальні завдання по нормалізації обстановки, відновленні законності та правопорядку в умовах надзвичайного стану під час міжнаціонального збройного конфлікту на території Вірменської РСР, яка не входить до Переліку держав, яким надавалася допомога, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, у звязку з чим не має підстав для задоволення позову .

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені постанови правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , однак, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя :

Судді: