Справа № 2а-11006/11/0170
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року м. Київ К/9991/32560/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Сакського міськрайонного центру зайнятості на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 18 січня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року в справі за позовом Сакського міськрайонного центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю «Продпоставка» про стягнення штрафу,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року Сакський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом й просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Продпоставка» штрафні санкції за порушення законодавства про зайнятість населення в сумі 410 792,34 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 18 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що відповідач здійснив передбачені законодавством дії щодо вчасного письмового повідомлення центру зайнятості про вивільнення працівників.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 лютого 2011 року Інспекцією по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Кримського республіканського центру зайнятості проведено перевірку дотримання законодавства про зайнятість населення товариством з обмеженою відповідальності «Продпоставка», за результатами якої складено Акт №8.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідачем відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України на підставі наказу від 31 грудня 2010 року було звільнено 39 працівників. Звіт форми №4-ПН (план) про заплановане вивільнення даних працівників та звіт форми №4-ПН (факт) про фактичне вивільнення працівників підприємством до Сакського міськрайонного центру зайнятості не подавалися, чим порушено пункт 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» в частині повід-омлення про вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення направлення до центру зайнятості списків фактично вивільнених працівників.

За вчинення вказаного порушення на товариство з обмеженою відповідальності «Продпоставка» накладено штраф у сумі 410 792,34 грн. та запропоновано сплатити у місячний термін.

У добровільному порядку штраф не сплачено.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 5 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що при вивільненні працівників (у тому числі працюючих пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, повідомляють про це не пізніш як за два місяці в письмовій формі державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - направляють списки фактично вивільнених працівників, зазначаючи в них інвалідів.

Таким чином наведеною нормою закону визначено лише письмову форму подання інформації про звільнення працівників в установлений строк до державної служби зайнятості, та не встановлено яким саме чином повинно бути направлено таке повідомлення.

Неподання або порушення строків подання цих даних відповідно до частини 6 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» є підставою для стягнення штрафу у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 01 жовтня 2010 року товариством з обмеженою відповідальністю «Продпоставка» складено звіт про заплановане вивільнення працівників (форма звітності №4-ПН (план)) та 06 жовтня 2010 року направлено з оголошеною цінністю до Сакського міськрайонного центру зайнятості, що підтверджується описом вкладень поштового відправлення.

04 січня 2011 року направлено позивачу цінним листом звіт за формою №4-ПН (факт) зі списком фактично звільнених працівників, що також підтверджується описом вкладень.

Таким чином товариством з обмеженою відповідальністю «Продпоставка» направлялись до державної служби зайнятості звіти за формою 4-ПН відповідно до вимоги частини п'ятої статті 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем виконано обов'язок щодо направлення до державної служби зайнятості звіту про заплановане/фактичне вивільнення працівників, зазначені звіти направлялися у встановлені законом строки, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

У обґрунтування касаційної скарги позивач посилався на відсутність квитанції про оплату поштового відправлення та рекомендованого повідомлення про вручення, а також відсутність відмітки в журналі вхідної кореспонденції. Проте відповідно до копії опису вкладень кореспонденція адресувалась Сакському міськрайонному центру зайнятості, містить штамп поштового відділення, що свідчить про його відправлення.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України під-став для їх скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сакського міськрайонного центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 18 січня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: