Справа № 812/230/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/230/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу №812/230/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - ТУ ДСА в Луганській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - ГУ ДКСУ у Луганській області, третя особа), в якому позивач просив стягнути грошові кошти у вигляді щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, за лютий 2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Указом Президента України від 27.06.2013 №352/2013 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Рубіжанського міського суду Луганської області строком на п'ять років. 17.07.2013 наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області №50/ос позивача було прийнято до штату вказаного суду на посаду судді.

З огляду на положення пункту 8 частини 4 статті 48 та 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, складовою частиною якого є суддівська винагорода.

Однак, Верховною Радою України 12.02.2015 було прийнято Закон України № 192-VIII Про забезпечення права на справедливий суд, який набрав чинності 28.03.2015. Цим законом встановлено, що суддям у складі суддівської винагороди виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, але лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років.

26 лютого 2016 року відповідачем було виплачено позивачу суддівську винагороду за лютий 2016 року. Розрахункову відомість щодо розміру суддівської винагороди отримав 26 лютого 2016 року.

Із вищевказаних відомостей про розмір суддівської винагороди за лютий 2016 року позивач дізнався, що при виплаті йому суддівської винагороди відповідачем не було нараховано та виплачено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, яку він отримував раніше, у зв'язку з чим позивач вважає, що такою бездіяльністю відповідач порушив його право на належне матеріальне забезпечення судді.

На момент призначення його на посаду та складання присяги судді, діяли положення частини 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 N 2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" які передбачали, що суддям, у складі суддівської винагороди, виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу - за наявності стажу роботи до 5 років.

Право на отримання названої доплати, він набув з моменту призначення на посаду судді і реально її отримував кожного місяця.

Верховною Радою України 12.02.2015 року було прийнято Закон України N 192-УІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд" (надалі за текстом - Закон України №192), який набрав чинності 28.03.2015 року. Цим законом теж встановлено, що суддям, у складі суддівської винагороди, виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, але лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років.

Вказаним законом передбачено нові умови набуття суддями права на отримання у складі суддівської винагороди щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, зокрема тільки у випадку набуття суддею стажу роботи більше 3 років.

При цьому, прикінцеві та перехідні положення Закону України № 192 не містять положень щодо позбавлення права на отримання у складі суддівської винагороди вказаної щомісячної доплати тих суддів, які на момент набрання чинності цим законом вже набули право на отримання такої доплати і реально її отримували.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, положення Закону України №192, у тому числі положення щодо умов виплати і набуття права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, у взаємозв'язку із статтею 58 Конституції України, застосовуються до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності. Тобто, нові умови виплати щомісячної доплати за вислугу років, як складової частини суддівської винагороди, застосовуються до відносин з оплати праці тих суддів, які отримали право на суддівську винагороду після 28 березня 2015 року, тобто після набуття чинності вказаним законом. А я отримав право на суддівську винагороду і вже реально її отримував до настання цієї дати, тобто до набуття чинності Законом України №192.

Як наслідок, призвело до порушення його права на суддівську винагороду шляхом звуження обсягу права на встановлений рівень матеріального забезпечення судді та до неправомірної невиплати відповідачем належної щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за лютий 2016 року, що складає 2067 грн.

Строк для звернення до суду із позовом, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, ним не пропущений, оскільки про порушення свого права він дізнався при отриманні суддівської винагороди за лютий 2016 року - 26 лютого 2016 року, тобто при остаточному розрахунку за місяць і отриманні 26 лютого 2016 року розрахункових відомостей щодо розміру та складових частин винагороди за лютий 2016 року.

Просив суд стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на користь судді Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленка Дениса Сергійовича грошові кошти у вигляді щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, за лютий 2016 року, що складає 2067 гривень.

Позивач у судове засідання не прибув, розгляд справи просив суд проводити без його участі.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не прибув у судове засідання, розгляд справи просив проводити без його участі. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" набрав чинності 28.03.2015 року.

Для інформування суддів ДСА України було направлено лист-роз'яснення головам апеляційних, апеляційних спеціалізованих, місцевих спеціалізованих судів та начальникам територіальних управлінь державної судової адміністрації щодо суддівської винагороди.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" затверджено нову редакцію ЗУ "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до цієї редакції забезпечення суддів регулюється положеннями розділу IX ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції ЗУ від 12.02.2015 р.№ 192-УІІІ), зокрема, статтею 133 визначено склад суддівської винагороди. Нормами цієї статті передбачено, що суддівська винагорода регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, судді апеляційного суду з коефіцієнтом 1,1.

Згідно з частиною п'ятою статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції ЗУ від 12.02.2015 р.№ 192-УІІІ суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі:

за наявності стажу роботи більше 3 років -15 відсотків,

більше 5 років - 20 відсотків,

більше 10 років - 30 відсотків,

більше 15 років - 40 відсотків,

більше 20 років - 50 відсотків,

більше 25 років - 60 відсотків,

більше 30 років - 70 відсотків,

більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Враховуючи зазначені обставини, негайне виконання може призвести до неправомірних стягнень коштів з Державного бюджету України, які в подальшому не можливо буде повернути, оскільки ст. 266 КАСУ встановлені певні обмеження щодо повороту виконання рішення суду в окремих категоріях справ, зокрема, по справам про присудження виплати заробітної плати чи іншого утримання у відносинах публічної служби.

Таким чином, судді, стаж роботи яких складає менше трьох років з 28.03.2015 набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років, а територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області та ДСА України діяли в межах своїх повноважень та діючого законодавства України і не порушувало прав позивача. Дії ТУ ДСА України в Луганській області ґрунтуються на законі і є цілком правомірними.

На підставі вищенаведеного відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ТУ ДСА України в Луганській області повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Таким чином, наявний спір пов'язані з проходженням публічної служби.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 27.06.2013 № 352/2013 "Про призначення суддів" ОСОБА_1 призначено на посаду судді Рубіжанського міського суду Луганської області строком на п'ять років. Наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.07.2013 № 50-ОС позивача прийнято до штату вказаного суду на посаду судді (а.с. 9).

Згідно копії розрахункового листа за лютий 2016 року розмір суддівської винагороди 13780 грн.00 коп. (а.с. 10). Вказані розрахунки свідчать про те, що протягом лютого 2016 року позивачу не було нараховано та виплачено доплату за вислугу років з розрахунку 15% посадового окладу. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

28.03.2015 набув чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції.

Розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, у тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, врегульовані статтями 133 і 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон).

Частиною 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з абзацом першим частини 5 статті 133 Закону, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

На час призначення позивача на посаду судді діяла редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина 5 статті 129).

Спірним у даній справі є питання обмеження прав позивача у отриманні з дня набрання чинності закону України № 192-VІІІ, доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу, яку він отримував до набрання чинності вказаним законом.

Відповідно до положень частини другої статті 127 Конституції України та статті 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів " обмеженням щодо реалізації особою, яка є суддею, гарантованих Конституцією України прав, є зокрема відсутність права обіймати будь-які інші, крім посади судді, оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої. Також, суддя не має права поєднувати свою діяльність із підприємницькою або адвокатською, не може належати до політичної партії чи професійної спілки, виявляти прихильність до них, брати участь у політичних акціях, мітингах, страйках. Відповідно держава встановлює для суддів компенсаційні трудові гарантії, а також гарантує достатній рівень, соціального забезпечення.

Враховуючи зазначене, частиною 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 N 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" було, зокрема встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків - за наявності стажу роботи до 5 років.

Верховною Радою України 12.02.2015 прийнято Закон України N 192- VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 28.03.2015. Вказаним Законом було встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 N 192-VIII, не містять положення стосовно збереження за суддями, які на момент набрання ним чинності мали стаж роботи на посаді судді менше3 років, щомісячної доплати за вислугу років, яку вони отримували відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом (Закон N 192-VIII).

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства. Отже судді, стаж роботи яких на посаді судді, на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втрачають, та мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді до 3-х років.

Оскільки позивач про своє порушено право дізнався в кінці лютого 2016 року, то строк на звернення до суду він не пропустив.

Питання щодо розподілу судових витрат за приписами ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст.2,3, 9,17-18, 94, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Територіальне Управління Державної судової адміністрації в Луганській області нарахувати та виплатити судді Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленку Денису Сергійовича щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за лютий 2016 року, з урахуванням індексації.

Допустити постанову до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя С.В. Борзаниця