Справа № 2-а-473/09/1526
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 р.Справа № 2-а-473/09/1526

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Смірнова І.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області на постанову Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Саратському районі Одеської області в якому просила суд постановити рішення, яким визнати протиправною відмову відповідача у виплаті їй щомісчної соціальної допомоги, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 року по жовтень 2008 року включно в сумі 4172,40 грн.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову УПФУ в Саратському районі Одеської області щодо виплати щомісячної державної соціальної допомоги. Зобовязано УПФУ в Саратському районі Одеської області здійснити нарахування та виплатити позивачці щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, встановлену ст.6 Законом України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 742,64 грн.; та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в сумі 780,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону (відповідно до редакції статті чинної на час розгляду і вирішення справи), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення пенсій в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивачки, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, позивачка мала право на підвищення пенсії саме з цієї дати. За таких підстав, колегія суддів вважає, що права позивачки підлягають захисту з 09 липня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то відповідно до п.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вищевказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, тому з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року (в межах позову) позивачка мала право на підвищення до пенсії.

Разом з тим, враховуючи положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції повинен був лише визнати такі дії незаконними і зобовязати відповідача діяти відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 201 КАС України, апеляційну скаргу залишає без задоволення, а постанову місцевого суду змінює.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2009 року змінити.

Викласти четвертий абзац резолютивної частини постанови Саратського районного суду Одеської області від 17 квітня 2009 року в наступній редакції:

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_4 щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, встановлену ст.6 Законом України Про соціальний захист дітей війни, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, з урахуванням фактично здійсненних виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: