Справа № 816/4777/15
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4777/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_3
до відповідача Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

21.12.2015 ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі ДПІ у м. Полтаві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.12.2015, винесене на підставі акта перевірки від 11.11.2015 № 2515/16-01-17-04/НОМЕР_2, є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. За твердженням позивача, висновки відповідача, викладені в акті від 11.11.2015 № 2515/16-01-17-04/НОМЕР_2, встановлені без всебічного дослідження складової суми прощенного боргу та без детального аналізу отриманих для перевірки документів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову. У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у його задоволенні (а.с. 37-39). ДПІ у м. Полтаві стверджує про правомірність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014. Під час перевірки встановлені наступні порушення: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2014 рік; визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2014 рік), на суму 172694,11 грн (не задекларована сума доходу, отриманого у вигляді додаткового блага у сумі 1017280,62 грн); встановлено несвоєчасну сплату суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у період, що перевірявся, на загальну суму 172694,11 грн. Окрім того, за доводами представника відповідача, на момент виникнення спірних правовідносин Податковий кодекс України не розмежовував у цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб порядок прощення основної суми боргу та неустойки, процентів нарахованих на цю суму, тому станом на 18.05.2014 будь-яка сума боргу без винятку (включаючи штрафні санкції та проценти), прощена кредитором, повинна включатися до загального оподаткованого доходу як обєкта оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу ДПІ у м. Полтаві від 06.11.2015 № 1327 (а.с. 44) посадовою особою ДПІ у м. Полтаві проведено невиїзну документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За наслідками проведеної перевірки ОСОБА_3 складено акт від 11.11.2015 № 2515/16-01-17-04/НОМЕР_2 (а.с. 9-14), у якому зафіксовані наступні порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2014 рік;

- підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2014 рік), на суму 172694,11 грн (не задекларована сума доходу, отриманого у вигляді додаткового блага, у сумі 1017280,62 грн);

- пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено несвоєчасну сплату суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у період, що перевірявся, на загальну суму 172694,11 грн.

Позивачем до ДПІ у м. Полтаві подані заперечення від 19.11.2015 на акт перевірки від 11.11.2015 № 2515/16-01-17-04/НОМЕР_2 (а.с.17-20).

Рішенням ДПІ у м. Полтаві від 03.12.2015 № 8298/Л/16-01-17-04-12 про результати розгляду заперечення висновок акта перевірки залишено без змін, а заперечення позивача без задоволення (а.с. 52-53).

На підставі акта перевірки відповідачем 08.12.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 215867,64 грн, у тому числі: 172694,11 грн за основним платежем та 43173,53 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с. 15).

Позивач, не погоджуючись з правомірністю зазначеного рішення, звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 № НОМЕР_1.

Висновками за актом перевірки ґрунтуються на тому, що позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) боргу) у сумі 1017280,62 грн за додатковим договором №5 від 08.05.2014 до кредитного договору № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008 та не сплачено податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік, а також не подано податкову декларацію за 2014 рік.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір № 1601/0708/98-132, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі 300000,00 доларів США (а.с. 71-75).

08.05.2014 між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (яке згідно з договором купівлі-продажу прав вимог між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" прийняло від ПАТ "Сведбанк" право вимоги за кредитним договором № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008) укладено додатковий договір № 5 (далі додатковий договір № 5) до кредитного договору № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008 (а.с. 21-22). Відповідно до додаткового договрору № 5 сторони домовились про прощення боргу позичальника на суму в розмірі 1017280,62 грн згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України, при умові здійснення позичальником сплати кредитору заборгованості за договором у розмірі не менше суми 130000,00 доларів США.

Висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені відповідачем на підставі відповіді на запит ПАТ "Дельта Банк" від 23.09.2015, згідно з якою ПАТ "Дельта Банк" повідомило відповідача про отримання ОСОБА_3 доходу у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) боргу) у сумі 1017280,62 грн (а.с. 46).

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПКУ).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПКУ додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПКУ об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

У пункті 164.1 статті 164 ПКУ зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПКУ (у редакції, чинній на момент укладення додаткового договору № 5) передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПКУ (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Суд вважає за можливе застосувати положення частини першої статті 58 Конституції України, згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Так, правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

Проте заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Отже, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчиненні платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно - правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення податкових повідомлень-рішень (зазначене узгоджується з висновком Вищого адміністративного суду України, викладеним в ухвалі від 20.05.2015 у справі № К/9991/24269/12).

Судом встановлено, що під час здійснення невиїзної планової перевірки відповідачем питання щодо визначення складової суми прощеного боргу не з'ясовувалось, а тому не встановлено правового статусу всієї суми заборгованості, що була прощена ПАТ "Дельта Банк" за додатковим договором № 5 до кредитного договору № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008, та не були враховані вищезазначені приписи законодавства.

Так, зазначена сума може включати в себе тіло кредиту, відсотки та пеню, що відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин.

Також суд зазначає, що здійснення відокремлення суми основного боргу (тіла кредиту) від суми нарахованих відсотків, пені, штрафних санкцій надає можливість визначити суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті платником до бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до додатку № 1 графіку зменшення ліміту до кредитного договору № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008 погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами з 10.08.2008 по 22.07.2018 у сумі 2500,00 доларів США (а.с. 104-105). Згідно з указаним графіком станом на 10.04.2014 залишок несплаченої суми заборгованості становив 127500,00 доларів США (а.с.104 зворотній бік).

Матеріалами справи підтверджується, що 08.05.2014 позивачем сплачено у рахунок погашення споживчого кредиту за кредитним договором № 1601/0708/98-132 від 22.07.2,11 грн, що еквівалентно 130000,00 доларів США за курсом ПАТ "Дельта Банк" на день здійснення касової операції (а.с. 98). Отже, позивачем на виконання умов вищезазначеного кредитного договору № 1601/0708/98-132 від 22.07.2008 погашено в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту, у зв'язку з чим прощення боргу за додатковим договором № 5 за тілом кредиту не відбулося.

З огляду на викладене та враховуючи положення вищезазначених нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 08.12.2015 № НОМЕР_1 прийнято без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову про визнання протиправною та скасування податкового повідомлення - рішення від 08.12.2015 № НОМЕР_1.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 08.12.2015 № НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна