Справа № 352/2422/15-а 2-а/352/20/16
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 876/1403/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Позивачка просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі щодо відмови в призначенні пенсії із заробітку з урахуванням сум матеріальної допомоги та грошової винагороди; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі включити в місячний розрахунок заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу у розмірі 515 грн. 58 коп. та провести перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з дня її призначення (30.04.2014 року), у розмірі 80% від розрахунку, в який включається посадовий оклад, надбавки за стаж, вислуга років, надбавки за високі досягнення, премія, матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові потреби і грошова винагорода.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії із заробітку з урахуванням сум матеріальної допомоги та грошової винагороди.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі включити в місячний розрахунок заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу у розмірі 515 грн. 58 коп., провести перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця з 14.06.2015 року в розмірі 80% від розрахунку, в який включається посадовий оклад, надбавки за стаж, вислуга років, надбавки за високі досягнення, премія, матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові потреби і грошова винагорода.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі, яке, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що виплати, які просить врахувати при обчислення пенсії позивачка, не включаються у структуру заробітної плати, з якої визначається розмір пенсії державного службовця. Тому при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 обґрунтовано не були враховані ці виплати. З 1.06.2015 року в зв'язку зі зміною законодавства пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» не призначаються та не перераховуються. Включивши конкретні суми в місячний розрахунок заробітної плати, суд вийшов за межі своєї компетенції.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 з квітня 2014 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області та отримує пенсію, призначену відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» ( у чинній на той час редакції).

Згідно довідок Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківській області № 624, № 629 від 25.04.2014 року та № 3786 від 18.11.2015 року позивачці за період з 2009 року по 2013 рік виплачено 30935 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, в тому числі 3057,40 грн. грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року.

Згідно довідок Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківській області № 624, № 629 від 25.04.2014 року на суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди в загальному розмірі 30935 грн. проведено всі нарахування і утримання, зокрема, перераховано страхові внески до Пенсійного фонду.

20 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі з письмовою заявою щодо перерахунку та виплати пенсії з врахуванням виплачених їй сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року.

Листом № 90/Д-15 від 24.11.2015 року управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі відмовило позивачці в перерахунку пенсії, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року на думку управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі, не належать до інших надбавок, визначених Законом України «Про державну службу».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати позивачці пенсії є неправомірними, оскільки виплати, які просить врахувати позивачка, є складовими заробітної плати та повинні враховуватися при обчисленні розміру пенсії. Позовні вимоги задоволено в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх частково правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення позивачці пенсії), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Тому позовні вимоги позивачки щодо включення до заробітної плати, з якої проводиться розрахунок пенсії, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року є обґрунтованими.

Однак, ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася до суду з позовом 14.12.2015 року. Враховуючи дату звернення до суду , позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 30.04.2014 року (з моменту призначення пенсії) по 13.06.2015 року слід залишити без розгляду.

Крім того, у справі встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі з заявою про перерахунок її пенсії 20 листопада 2015 року. За таких обставин, право на перерахунок пенсії у позивачки виникло з моменту звернення до відповідача з відповідною заявою.

Тому висновки суду першої інстанції про задоволення позову з 14.06.2015 року в межах шестимісячного строку звернення до суду, є помилковими, оскільки такий підлягає задоволенню з 20 листопада 2015 року (з моменту звернення позивачки до відповідача з заявою про перерахунок та надання відповідних довідок).

Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1, безпідставно визначив розмір матеріальної допомоги, який необхідно включити в місячний розрахунок заробітної плати для призначення пенсії, не звернувши уваги, що такі дії належать до компетенції органу Пенсійного фонду.

Доводи апелянта в частині відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачки після 1.06.2015 року є безпідставними.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 2.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Спірні правовідносини виникли до набрання законної сили зазначеного закону, пенсія позивачці була призначена до набрання чинності закону, тому при вирішенні справи його норми не застосовуються. Крім того, відмову позивачці в задоволенні заяви, орган Пенсійного фонду в письмовій відповіді № 90/Д-15 від 24.11.2015 року з нормами Закону України від 2.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не пов'язував.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню лише в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 80% заробітку з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року з моменту звернення з заявою про перерахунок, тобто з 20 листопада 2015 року. З 14.06.2015 року по 19.11.2015 року позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права в справах подібної категорії міститься у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2014 року (№ 21-134а14), від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13 відповідно).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487, 20 грн., належить стягнути на користь позивачки з відповідача відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2016 року в справі № 352/2422/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», визначивши її в розмірі 80% заробітку з врахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової винагороди згідно постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 року, починаючи з 20 листопада 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 30.04.2014 року по 13.06.2015 року залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 487, 20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський