Справа № 824/1685/15-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1685/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

12 квітня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 16.06.2015р. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області з заявою про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, для ведення індивідуального садівництва, площею 0,10 га, розташованої за межами населеного пункту с. Мигово, Вижницького району Чернівецької області.

Листом від 17.07.2015р. за №0-24-0.31-908/16-15-СГ відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення розташованої за межами населеного пункту с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області. (а.с.104).

В обґрунтування вказаної відмови зазначено, що земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_2 для отримання її у власність, є інвестиційно привабливою та можливо продати право на неї відповідно до вимог ст.134 Земельного кодексу України. Також відповідач зазначив, що позивачем не дотримано вимоги частини шостої статті 118 ЗК України, а саме позивачем на розгляд надано заяву, однак до заяви не надано графічні матеріали, на яких зазначається бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача. Із наданого позивачем викопіювання неможливо визначити угіддя земельної ділянки та її приналежність до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача оскаржуваним рішенням відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Слід зауважити, що графічні матеріали це схеми розташування, викопіювання, кадастровий план, зведені плани, карти тощо, які складають основну частину технічної документації із землеустрою. Вказані матеріали повинні в повній мірі характеризувати місце розташування земельної ділянки, її площу та розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.7 ст.118 ЗК України).

Встановлено, що 16.06.2015р. позивач разом із заявою про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, для ведення індивідуального садівництва, площею 0,10 га, розташованої за межами населеного пункту с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області, подав до Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області викопіювання з плану землекористувань.

Однак, дане викопіювання виготовлено на стандартному аркуші, не засвідчене у встановленому порядку, як передбачено нормами чинного законодавства. Вказана схема викопіювання без будь яких межових знаків, які б свідчили про місцезнаходження земельної ділянки, на вказаному викопіюванню відсутні будь які ознаки, які б могли характеризувати приналежність земельної ділянки. По вказаному викопіюванню не можливо визначити схему розміщення земельної ділянки, оскільки вказане викопіювання не містить в собі інформацію про планувальну структуру району або кварталу і т. д. Цей додаток не дає можливість визначити функціональне призначення території і сусідніх ділянок. У доданому датку не зазначено та не відображено розміщення головних споруд інженерно-транспортної інфраструктури, а також інших об'єктів, які так чи інакше впливають на детальне планування території.

Таким чином, вказане викопіювання не можна вважати графічним матеріалом, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, в розумінні ЗК України.

В листі від 17.07.2015р. за №0-24-0.31-908/16-15-СГ в якості підстави відмови у задоволенні заяви позивача відповідач також вказав, що земельна ділянка на яку претендує позивач для отримання її у власність, є інвестиційно привабливою та можливо продати право на неї відповідно до вимог ст.134 Земельного кодексу України.

Пунктом 2 рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, введеного в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328, зобов'язано начальників головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Пунктом 2.3 цього рішення визначено, що у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 ЗК України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Матеріали справи містять заперечення Мигівської сільської ради стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Так, згідно довідки Мигівської сільської ради №488 від 30.06.2015р. (а.с.164), а також позицій Мигівської сільської ради №35 від 30.06.2015р.(а.с.163) та №52 від 22.07.2015р. (а.с.167), що земельна ділянка на яку претендує гр. ОСОБА_2 є інвестиційно привабливою, знаходиться в районі гірськолижного комплексу «Мигово», до земельної ділянки відсутній під'їзд, вказана земельна ділянка включена до генерального плану та запланована під будівництво.

Отже, відповідач правомірно відмовив позивачу у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, для ведення індивідуального садівництва, площею 0,10 га, розташованої за межами населеного пункту с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.