Справа № 820/8681/15
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 р. Справа № 820/8681/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/8681/15

за позовом ОСОБА_6

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 ( далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ( далі - відповідач) в якому просить суд з урахуванням уточнень скасувати висновок (рішення) Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 року про результати перевірки матеріалів, щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області поновити громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_6 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано висновок (рішення) Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників процесу, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є громадянкою Соціалістичної Республіки В'єтнам, 07 червня 2005 року та рішенням відділу ГІРФО УМВС України в Харківській області на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" (дружина іммігранта), надано дозвіл на імміграцію в Україну та 04 січня 2005 року документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1, терміном дії - безстроково.

На підставі положень Порядку №251, позивач звернувся до Головного управління ДМС у Харківській області, з письмовою заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 04.01.2005 року у зв'язку з її непридатністю для користування, але відповідач обмін бланку посвідки не здійснив.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року по справі № 820/4581/14 визнано, що ГУ ДМС України в Харківській області безпідставно було відмовлено в здійснені позивачеві обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні та зобов'язано ГУ ДМС України в Харківській області здійснити ОСОБА_6 обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 від 04.01.2005 року.

На виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2014 року, ГУ ДМС України в Харківській області 28.04.2014 року здійснено ОСОБА_6 обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні.

В подальшому, 05.08.2015 року ОСОБА_6 звернулась до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою щодо підтвердження громадянства України її дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 народилась в Україні.

Також як встановлено судом першої інстанції, інспектором ГУ ДМС України в Харківській області документи, щодо підтвердження громадянства України дитини у позивача не прийняв, в усній формі повідомив, що рішенням ГУ ДМС в Харківській області її посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_5 від 28.04.2014 року скасована, висновку (рішення) ГУ ДМС України в Харківській області чи письмової відповіді позивачу не надано.

В ході розгляду зазначеної справи, судом було витребувано у відповідача висновок ГУ ДМС України в Харківській області від 31.12.2014 року про результати перевірки матеріалів щодо правомірності документування посвідкою на постійне місце проживання в Україні громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_6, в якій зазначено, а саме: скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області 04.01.2005 року про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1, НОМЕР_5 видані на ім'я громадянки СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати неправомірно виданими та вилучити; скасувати реєстрацію місця проживання громадянки СРВ В'єтнам ОСОБА_6, привести облікові документи у відповідність до вимог чинного законодавства; анулювати відмітку про видачу посвідки на постійне проживання в Україні в паспортному документі громадянки СРВ ОСОБА_6; привести статус перебування громадянки СРВ ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в Україні у відповідність до прийнятого рішення. У разі наявності підстав для отримання дозволу на імміграцію, повідомити ОСОБА_6 про можливість повторної подачі документів через рік з моменту прийняття рішення про скасування попереднього дозволу.

Не погодившись з викладеними обставинами позивач звернулась із зазначеним позовом до суду, в якому просила: з урахуванням уточнень скасувати висновок (рішення) Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 року про результати перевірки матеріалів, щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області поновити громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок (рішення) Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.12.2014 року про результати перевірки матеріалів, щодо правомірності документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянки В'єтнаму ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

У частині доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права колегія суддів зазначає наступне.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регулюються , зокрема, Конституцією України, Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно з п. 6 ч.2 ст. 4 цього Закону квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Згідно з п.3 ч.1 ст.6 Закону України "Про імміграцію", спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як передбачено п. п. 21 - 24 Порядку, провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію".

З матеріалів справи вбачається, 05.08.2015 року позивач звернулась із письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області щодо підтвердження громадянства України її дитині, яка народилась на території України.

За результатами проведення перевірки поданих документів встановлено наступне.

Рішенням керівництва ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 04.01.2005 року позивачу була дозволена імміграція в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року (оскільки має чоловіка іммігранта), була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії - безстроково.

Громадянці Вєтнаму ОСОБА_6 надано дозвіл на імміграцію в Україну у зв'язку із тим, що її чоловік, ОСОБА_5, рішенням відділу ГІРФО УМВС України в Київській області від 10.08.2004 року був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 на підставі Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію».

Крім того, перевіркою встановлено, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 31.12.2014 року позивачу скасовано дозвіл на імміграцію від 04.01.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, дозвіл позивачу скасовано у зв'язку із скасуванням первинного документа, на підставі якого позивач отримала дозвіл на імміграцію. На адресу УДМСУ України в Київській області на запит відповідача надійшла відповідь, згідно з якою посвідка на постійне проживання в Україні видана громадянину В'єтнаму ОСОБА_5 (чоловіку позивача) не на підставах, передбачених Законом України «Про імміграцію», тому 16.01.2014 року керівництвом УДМС України в Київській області прийнято рішення про скасування йому посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки вона видана незаконно. А тому громадянин В'єтнаму ОСОБА_5 не вважався таким, що має дозвіл на імміграцію, тобто не є іммігрантом.

Таким чином, дозвіл на імміграцію, наданий громадянину В'єтнаму ОСОБА_5 та скасований рішенням УДМС України в Київській області, не оскаржувався та є чинним на момент розгляду справи.

Чоловік позивача навіть на момент видачі йому посвідки у 2004 році не вважався згідно із Законом України «Про імміграцію» таким, що мав дозвіл на імміграцію, а отже і його дружина не могла бути документована посвідкою.

З матеріалів справи вбачається, що підстава для отримання позивачем дозволу на імміграцію виникла у зв'язку із отриманням дозволу на імміграцію в Україну її чоловіком у той час, коли він не мав права на отримання такого дозволу, громадянка В'єтнаму ОСОБА_6 втрачає право на постійне проживання на території України.

На підставі вищевказаного ГУ ДМС України в Харківській області 31.12.2014 року прийняв оскаржуване рішення у формі висновку, яким скасовано рішення ВГІРФО УМВС України в Харківській області від 04.01.2005 року про надання дозволу на імміграцію в Україні громадянці В'єтнаму ОСОБА_6, тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення УГІРФО ГУМВС України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію громадянці В'єтнаму ОСОБА_6.

Таким чином, дозвіл на імміграцію в Україну, наданий громадянці В'єтнаму ОСОБА_6 на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», підлягає скасуванню, оскільки був наданий як дружині, що має чоловіка іммігранта, дозвіл на імміграцію якого скасовано.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 25.01.2016 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/8681/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову громадянки СРВ ОСОБА_6 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 18.04.2016 р.