Справа № 569/16739/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2016 р. м. Київ К/800/32445/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області (далі - УПФ), у якому просила провести перерахунок та виплату пенсії за віком у розмірі 90 % заробітної плати у відповідності до Закону України «Про державну службу» №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), починаючи з 3 жовтня 2014 року, з урахуванням надбавок за спеціальне звання, вислугу років, за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії і включити в розмір пенсії матеріальну допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 20 грудня 2013 року № 11594/10/1716-05-29.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення у відповідності з довідкою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 20 грудня 2013 року № 11594/10/1716-05-29 (далі - довідка ДПІ), з 3 жовтня 2014 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року постанову суду першої інстанції, у частині задоволеного позову, скасовано, та ухвалено нову постанову, якою відмовлено в цій частині позовних вимог. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_4 з 2003 року перебуває на обліку УПФ, отримує пенсію за віком у відповідності до Закону №3723-XII.

Востаннє перерахунок пенсії позивача здійснювався в березні 2008 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців.

3 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до УПФ із заявою про перерахунок пенсії, а саме з урахуванням спірних доплат у відповідності до зазначеної довідки ДПІ, з якої вбачається, що з 1 лютого 2008 року для перерахунку пенсії слід враховувати посадовий оклад позивача, який включав у тому числі матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення матеріально-побутових питань. При цьому, згідно цієї довідки на всі виплати, включені в неї, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний внеском на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте УПФ відмовило у спірному перерахунку, посилаючись на те, що пенсія позивачу перерахована у відповідності з довідкою ДПІ від 12 березня 2008 року, виходячи з посадового окладу, до якого не включені зазначені доплати.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у зазначеній частині позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що у лютому 2008 року ОСОБА_4 у ДПІ не працювала, матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань не отримувала, а тому соціальні внески на такі виплати відповідно не здійснювались. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

Проте, до такого висновку апеляційний суд дійшов в порушення норм матеріального права.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 % відсотків заробітної плати.

Статтею 37-1 Закону № 3723-XII визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду України від 20 лютого 2012 року №21-430а11, від 03 червня 2014 року №21-134а14.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 6 вересня 2013 року №15-1 Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справах №2а-8893/12/2670, №2а-4753/09/2670 визнано такою, що втратила чинність, постанову правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року N19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2008 року за N1161/15852, а також затверджено: форму довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію; форму довідки про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію.

Враховуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу, що попередня довідка ДПІ від 2008 року, до якої не включено спірні доплати, є наслідком дотримання формального її складення, що не може слугувати підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача, оскільки згідно даних довідки Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 20 грудня 2013 року № 11594/10/1716-05-29, на яку посилається позивач, на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески. А тому доводи УПФ про невиплату такої допомоги у лютому 2008 року є безпідставними і такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами.

Згідно вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в порушення частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав належних доказів у підтвердження законності своїх дій та рішень, на відміну від позивача, який довів підставу свого позову.

Саме до такого висновку дійшов у своєму рішенні суд першої інстанції.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому скасування його рішення судом апеляційної інстанції є помилковим. За приписами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року скасувати та залишити в силі постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2014 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало