Справа № П/811/3260/15
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № П/811/3260/15
Номер провадження 2-а/404/56/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, про встановлення факту та зобов'язання вчинити певні дії,-,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді визнати факт перебування ОСОБА_1 у відрядженні в зоні відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13.06.1986 року по 21.06.1986 року на підставі існуючих документів; зобов'язання відповідача прийняти документи позивача для подальшого призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 року дану справу направлено на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда (а.с. 34-35). В зв'язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2015 року вищевказану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 42).

Через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву (вх. № 2153 від 25.01.2016 року) про встановлення факту перебування останнього у відрядженні в зоні відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13.06.1986 року по 21.06.1986 року (а.с. 50-52). В обґрунтування заяви (вх. № 2153 від 25.01.2016 року, а.с. 50-52) зазначено, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті заяви щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв'язку з відсутністю копій первинних документів, що підтверджують факт роботи позивача в зоні відчуження з 13.06.1986 року по 21.06.1986 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 57). Представник позивача подала до суду заяву (вх. № 9936 від 29.03.2016 року) про розгляд справи без її участі (а.с. 68).

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 59). Представником Управління подано до суду письмові заперечення (вх. № 7555 від 10.03.2016 року, а.с. 61), в яких зазначено, що Управління позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позову з врахуванням заперечень (вх. № 2056 від 22.01.2016 року, а.с. 47-48). В обґрунтування заперечень зазначено, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що метою встановлення факту праці в зоні відчуження є призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в призначенні якої Управлінням було відмовлено. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення. З посиланням на частину 4 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України представник відповідача просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (часина 1 статті 1 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, наявність встановлених судами ознак публічно-правових відносин між сторонами у вирішенні спорів, на які поширюється підвідомчість адміністративної юрисдикції є обов'язковою.

У відповідності пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

За приписами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно частини 1 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 256 Цивільного процесуального кодексу України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про неможливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю, що не перешкоджає зверненню з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення до належного суду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтею пунктом 1 частини 1 статті 157, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № П/811/3260/15, номер провадження 2-а/404/56/16, закрити.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня постановлення ухвали, якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка