Справа № 817/3355/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3355/15

13 квітня 2016 року 14год. 44хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Лукащик Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Босик Т.А.,

третя особа: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції в м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Райфайзен Банк Аваль
про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернуся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Райфайзен Банк Аваль про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.11.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та ПАТ «Рйффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір, згідно з умовами кого позивачу було надано кредит на суму 11730 дол. США. Пояснив, що погасив отриманий кредит та відсотки за користування ним, а банком було прийнято рішення про анулювання лише заборгованості по пені. Вважає, що пеня нарахована йому банком та згодом анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, а тому, на його думку, ним правомірно не включено до річної податкової декларації вказані суми. За таких обставин, просив оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасувати, а позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення (а.с.43-44). В їх обґрунтування зазначив, що за результатами перевірки позивача встановлено, що останнім отримано дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ Райффайзен Банк Аваль в сумі 42482, 22 грн., який не відображено ним у декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік. Таким чином, на думку податкового органу позивачем порушено пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.179.1 с.179 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податковим органом правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. З таких підстав, просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що у період з 01.10.2015 року по 07.10.2015 року посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, результати якої оформлено актом №167//17-16-17-01 від 07.10.2015 року (а.с.57-66).

Актом перевірки констатовано, що «в порушення пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2, п.164.3 ст.164, п.167.1 ст.167 та п.179.1 с.179 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню, в сумі 42482,22 грн. та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 8271,53 грн.", "у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 6978,38 грн.» (а.с.65).

За результатами перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_3 на загальну суму 8722,98 грн., в т.ч.6978,38 грн. основного платежу та 1744,60 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.7).

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 03.11.2015 року, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що між 30.04.2008 року між ОСОБА_8 (Позичальник) та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор) укладено кредитний договір №014/53-05/71240, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його у розмірі 11730 дол.США., в свою чергу, Позичальник за користування кредитом сплачує проценти, що розраховуються на основі процентної ставки у розмірі 14 % річних (а.с.8-12).

06.10.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив ОСОБА_9, що за даним кредитним договором останньому анульовано заборгованість за пенею в розмірі 3282,89 дол.США (гривневий еквівалент 42482,22 грн.(а.с.45).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

В силу вимог п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій а-/бо не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В силу вимог пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п.3.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 21.01.2014 року за №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 228/25005 від 05.02.2014 року, у графі 3 «Сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З цього слідує висновок, що прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч.2-3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

За таких обставин, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України, а нарахування пені є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

З долученого до матеріалів справи листа ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» вбачається, що анульована ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 42482,22 грн. (3282,89 дол.США) є пенею, нарахованою банком (а.с.45). Дана обставина також не заперечувалася представником відповідача в судовому засіданні.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що анульована позивачу банком заборгованість по нарахованій пені в розмірі 4248222 грн. не є доходом, отриманим як додаткове благо, оскільки в розумінні ст.164 Податкового кодексу України до поняття додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього кодексу) відноситься сума боргу платника податку, анульованого кредитором. А тому, відповідач помилково відносить до додаткових благ і прощену банком позичальнику суму пені нараховану за кредитним договором. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку законодавець має на увазі оподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага, яке повинно бути реальним, тобто таким, яке можливо використати при реалізації прав, свобод та обов'язків.

Також, судом встановлено, що на виконання обов'язку по поверненню кредиту ОСОБА_3 було фактично повернуто на рахунок банку суму коштів, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту (тіло кредиту та відсотки за користування ним), що, в свою чергу, не може призвести до збільшення його загального майнового стану, забезпечення приросту його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2015 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством, а тому є протиправним.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2015 року не відповідає вказаним критеріям правомірності, таке, що прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 03.11.2015 року за №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 із за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції в м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.